Віртуальні активи як фактор трансформації ризиків банківської системи - Защипас, Сергій Миколайович (Актуальні питання економічних наук, 2026)
Анотація: Фінансова стабільність банківської системи є ключовою умовою ефективного функціонування економіки, оскільки саме банківський сектор забезпечує трансформацію заощаджень у фінансування, управління ліквідністю та обслуговування платіжного обороту. Однією із актуальних проблем у сфері банківського регулювання є поширення віртуальних активів, що створює нові канали передачі ризиків у банківську систему навіть за відсутності прямої участі банків у відповідних операціях. З огляду на це зростає значення систематизації механізмів впливу віртуальних активів на банківські ризики та розроблення відповідного регуляторного інструментарію. Метою дослідження є обґрунтування напрямів адаптації пруденційного регулювання Національного банку України до умов поширення віртуальних активів на основі систематизації ризиків банківської системи та розроблення методичного інструментарію для оцінювання експозицій банків до віртуальних активів. Методи. У процесі дослідження застосовано якісний аналіз на основі синтезу емпіричних результатів попередніх досліджень, міжнародних пруденційних стандартів (зокрема BCBS SCO60), нормативно-правової бази НБУ та міжнародного досвіду інтеграції ВА у банківську діяльність. Для оцінювання ризиків використано матричний підхід із класифікацією за ймовірністю реалізації та потенційним збитком. Розроблено багатофакторну модель дисконту до вартості застави у віртуальних активах, що інтегрує волатильність, ліквідність ринку, правовий та хвостовий ризики. Результати. Обґрунтовано, що українська банківська система вже зазнає опосередкованого впливу ВА через валютний канал, який проявляється у зміні поведінки вкладників, зростанні волатильності депозитних залишків та погіршенні якості кредитних портфелів. Систематизовано ризики банків у кредитному, ринковому, ліквіднісному та операційному вимірах. Побудовано матрицю оцінювання ризиків, класифікацію балансових і позабалансових експозицій банків щодо віртуальних активів та порівняльну оцінку рекомендованих коефіцієнтів LTV для різних категорій застави. Показано, що найбільш чутливим каналом передачі шоків є ліквідність, зокрема через підвищення еластичності депозитної бази та ефекти, пов’язані з функціонуванням стейблкоїнів. Висновки. Віртуальні активи не створюють принципово нових типів банківських ризиків, однак суттєво модифікують інтенсивність та взаємозв’язки традиційних ризиків, що підсилюються банкоцентричною структурою фінансової системи України. Застосування запропонованого методичного інструментарію сприяє формуванню науково обґрунтованої основи для превентивної адаптації пруденційних нормативів НБУ, забезпечуючи підготовку регуляторного середовища до інтеграції ВА в операційну модель українських банків.