Теорія підприємницької культури регіональних економічних систем - Барна, Марта Юріївна; Шевчик, Богдан Михайлович (Актуальні питання економічних наук, 2025)
Анотація. Досліджується підприємницька культура регіональних економічних систем у соціальному просторі та соціальному часі. Метою дослідження є розгортання і демонстрація цілісності соціокультурної архітектоніки атрактивно-патернальної динаміки у соціально-економічному просторі та аксіологічно-екзистенційному часі. Методи дослідження –використано загальнонаукоі і спеціальні методи та прийоми наукового пізнання, зокрема: теоретико-логічного узагальнення, системного підходу, ретроспективного аналізу. Результати. Культура в економіці трактується як хвиля циклу на дискретній динамічній шкалі фазових переходів у співвідношенні міри атрактивності до міри ентропії. Стверджується, що в основі соціокультурної динаміки економічних систем лежить біатрактивний принцип альтернативних парадигмальних проектів економічного розвитку. Процеси соціокультурної динаміки поміж атрактивними началами протікають у вигляді тріалектичних патернальних конфігурацій у квадрово-ієрархічній архітектоніці розвитку і відтворення суспільства. Квадрова структура архітектоніки суспільства включає: мікрорівень базових патернальних бізнес-тріад, мезорівень інституційної комплементарності, макрорівень соціокультурної динаміки та мегарівень цивілізаційних домінант. Стверджується, що структура кожної тріалектичної патернальної конфігурації являє собою взаємопов’язану тріаду економічних суб’єктів: α-організаційний патерн, β-посилювальний патерн та γ-гомеостатичний патерн. Рух тріалектичних патернальних конфігурацій відбувається через наступні фазові переходи: інкубаційна фаза, біфуркаційно-наростаюча фаза, акматична фаза, фаза надлому, фаза інерції, фаза обскурації, фаза регенерації і гомеостатична фаза. Усі процеси соціокультурної динаміки протікають поміж атракторами двох домінуючих типів культури: чуттєвої та ідеаційної, кожна з яких має свої тріалектичні модифікації: чуттєва культура – активно-чуттєва, пасивно-чуттєва та цинічно-чуттєва; ідеаційна культура – активно-ідеаційна, псевдоідеаційна та аскетично-ідеаційна. Модусами соціокультурної динаміки виступають: парадигма як проект розвитку і патерн як проект відтворення. Вектор руху тріалектичних патернальних конфігурацій систем нижчого рівня зумовлюється характером та інтенсивністю аксіологічної темпоральності атрактивних цілісностей систем вищого рівня. А-патерн відповідає за поширення проекту, β-патерн – за конвертацію ідеї в практику, γ-патерн – за кінцевий результат у формі грошового доходу. Висновки. Сучасність трактується як завершальна фаза інкубаційного періоду становлення ідеаційної культури. Застосування цифрових і квантових технологій знаменує завершення хвилі циклу домінуючої чуттєвої культури, де аксіологічний наратив був спрямований на зовнішнє механічне підкорення природи. Новий – ідеаційний – тип культури і ментальності буде реалізовано через систему нових економічних відносин – нооекономіку, якісно новою продуктивною силою меритократичного капіталу – когнітаріатом.