Ефективність емпатичного лідерства в управлінні розподіленими крос-культурними командами під час кризових ситуацій - Дибач, Інна Леонідівна (Актуальні питання економічних наук, 2026)
Зростання глобальної невизначеності й розвиток просторово розподілених форм праці ставлять перед міжнародними організаціями нові вимоги до ефективного управління командами. Координація діяльності культурно різнорідних груп потребує переосмислення традиційних управлінських підходів і впровадження адаптивних стратегій взаємодії. Метадослідження – теоретичне обґрунтування ефективності управлінських емпатічних практик у забезпеченні стійкості й результативності діяльності просторово розподілених команд у кризових умовах. Методологічну основу дослідження становлять загальнонаукові й спеціальні методи наукового пізнання, зокрема аналіз і синтез наукових джерел, систематизація теоретичних підходів, порівняльний аналіз концепцій управління персоналом, а також структурно-логічне узагальнення наукових положень щодо взаємозв’язку управлінських практик і показників командної взаємодії в умовах нестабільності. Результати. Узагальнено сучасні підходи адаптації управлінських рішень до культурних і професійних особливостей працівників через розвиток емпатичного лідерства, а також оцінено можливості інтеграції психоемоційного моніторингу й практик індивідуальної та командної підтримки в менеджмент. Визначено ключові механізми впливу управлінської поведінки на стабільність функціювання розподілених команд через системне оцінювання психоемоційного стану працівників, корекцію стилю комунікацій, колективне ухвалення рішень і впровадження навчально-тренінгових заходів для розвитку емоційної компетентності членів команди. Установлено, що врахування психоемоційного стану членів команди підвищує якість управлінських рішень завдяки налагодженню ефективної комунікації та сприяє формуванню психологічно стійкої і продуктивної співпраці. Висновки. Емпатійні лідерські практики, орієнтовані на розуміння переживань працівників, виступають важливим чинником підтримання ефективної взаємодії в просторово розподілених командах під час кризових ситуацій. Теоретичні узагальнення дослідження може бути використано для розвитку підходів до управління персоналом у середовищі підвищеної невизначеності, а також для формування корпоративних політик і навчальних програм підготовки керівників.