Формування адаптивного механізму управління людським капіталом в умовах невизначеності та цифрових змін - Завгородній, Артем Олександрович (Актуальні питання економічних наук, 2026)
Анотація. Мета. Основною ціллю дослідження є теоретико-методологічне обґрунтування та розробка структурно-функціональної моделі адаптивного механізму управління людським капіталом підприємства. Дослідження спрямоване на вирішення наукового завдання щодо трансформації традиційних систем менеджменту, які демонструють інертність в умовах зовнішніх потрясінь воєнного часу та технологічної сингулярності, у проактивні саморегульовані системи. Головна увага у роботі зосереджена на інтеграції цифрових інструментів діагностики та петель зворотного зв’язку безпосередньо в управління. Такий підхід дозволить зберегти та забезпечити стійкість кадрового потенціалу. Методи. Методологічну основу дослідження становить системний підхід, який дозволив розглядати механізм управління як цілісну сукупність взаємопов’язаних елементів (діагностичного, регуляторного та виконавчого). У роботі використано методи бібліометричного аналізу для систематизації наукових поглядів на проблематику втрат людського капіталу та трансформації праці. Для ідентифікації факторів впливу застосовано методи аналізу та синтезу. Для валідації теоретичної моделі використано метод узагальнення, в рамках якого проаналізовано досвід адаптації українського IT-сектору, що розглядається у фахових джерелах як еталонна модель стійкості. Результати. У ході дослідження ідентифіковано три групи факторів, що чинять деструктивний вплив на статичні системи управління: зовнішні потрясіння безпекового характеру, технологічна трансформація праці та зміна психосоціального контракту працівників. Основним результатом роботи є розроблена структурно-логічна схема адаптивного механізму управління людським капіталом. Обґрунтовано функціональну будову механізму, що складається з трьох контурів. Першим елементом виступає цифровий діагностичний модуль. Його завдання – виявляти проблеми ще до їхнього загострення за допомогою технологій People Analytics. Наступний йде центр прийняття рішень, де ключову роль відіграє децентралізація: повноваження делегуються вниз для максимально швидкого реагування.. Третій – це безпосередній інструментарій впливу, що включає Wellbeing-програми, цифрові платформи колаборації та гнучкі форми зайнятості. Науковою новизною запропонованого підходу є інтеграція у структуру механізму цифрових петель зворотного зв’язку, що дозволяє скоротити затримку в часі між виникненням проблеми та управлінською реакцією, забезпечуючи перехід від реактивного до проактивного менеджменту. На основі аналізу IT-галузі підтверджено ефективність таких інструментів адаптивності, як цифрова мобільність та управління резервом талантів. Висновки. Запровадження адаптивного механізму дозволяє підприємствам мінімізувати безповоротні втрати людського капіталу та забезпечити безперервність бізнес-процесів в умовах перманентної кризи. Перспективи подальших досліджень полягають у розробці прикладних методик оцінки ефективності цифрових HR-інструментів та формуванні стратегій відновлення кадрового потенціалу на основі моделі «Компетенцій 4.0».