Підприємницьке середовище суб'єктів агробізнесу в умовах відбудови економіки України: організаційно-економічний вимір
Мета. Мета статті полягає в науковому обґрунтуванні організаційно-економічного виміру формування підприємницького середовища суб'єктів агробізнесу в умовах відбудови економіки України та визначенні його впливу на адаптивність, стійкість і конкурентоспроможність аграрних підприємств. Методи. Методологічну основу дослідження становлять системний, структурно-функціональний, аналітико-узагальнювальний, порівняльний і типологічний підходи, що дали змогу розглядати підприємницьке середовище агробізнесу як багаторівневу систему взаємодії інституційних, фінансово-інвестиційних, інноваційно-технологічних, ринково-логістичних, управлінсько-організаційних і соціально-територіальних чинників. Емпірична база сформована на основі вторинного аналізу даних Світового банку, FAO, OECD та сучасних наукових праць. Результати. Уточнено сутність підприємницького середовища суб'єктів агробізнесу як адаптивної організаційно-економічної системи відбудовного типу, що поєднує умови господарювання, ресурсне забезпечення, інституційну підтримку, технологічну модернізацію, ринкову інтеграцію та соціальну стійкість сільських територій. Запропоновано структурно-логічну модель компонентів підприємницького середовища та аналітичну типологію впливу умов відбудови за територіальним, розмірним, функціональним, соціально-демографічним та інноваційним зрізами. Наукова новизна. Наукова новизна полягає у прикладній адаптації положень теорії підприємницьких екосистем до умов функціонування агробізнесу України в період війни та відбудови. Обґрунтовано трактування підприємницького середовища суб'єктів агробізнесу як адаптивної організаційно-економічної системи відбудовного типу, що враховує безпекові ризики, регіональну асиметрію втрат, логістичні обмеження, кадрові виклики та потребу диференційованої підтримки аграрного підприємництва. Висновки. Доведено, що результативність відновлення агробізнесу визначається не ізольованими заходами підтримки, а рівнем системної узгодженості державної політики, фінансового забезпечення, логістичного відновлення, цифровізації, управлінської адаптивності та розвитку людського капіталу. Практичне значення результатів полягає у можливості їх використання для формування диференційованих інструментів підтримки аграрного підприємництва залежно від типу регіону, масштабу підприємства, рівня ризиків та інноваційного потенціалу.
Авторське право (c) 2026 Світлана Михайлівна Судомир, Марія Романівна Куляк, Ігор Михайлович Комаринський https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Інтелектуальний капітал як драйвер формування конкурентних переваг суб'єктів господарювання в умовах розвитку новітньої моделі економіки
У сучасних умовах цифровізації, посилення ролі знань, інновацій та нематеріальних ресурсів конкурентоспроможність підприємств дедалі менше залежить лише від доступу до матеріальних активів. Натомість вирішального значення набуває здатність суб'єктів господарювання поєднувати знання, компетентності, організаційні практики, клієнтські зв'язки та результати інтелектуальної діяльності й перетворювати їх на стійкі ринкові переваги. Тому інтелектуальний капітал постає важливим драйвером розвитку підприємства в межах новітньої моделі економіки. Мета. Метою статті є теоретичне обґрунтування ролі інтелектуального капіталу у формуванні конкурентних переваг суб'єктів господарювання, уточнення його змісту як багатокомпонентної економічної категорії та систематизація механізмів трансформації його складників у стратегічні результати підприємства. Методи. Методологічну основу дослідження становлять системний, структурно-функціональний і порівняльний підходи. Використано методи аналізу й синтезу, узагальнення наукових джерел, логічного моделювання та теоретичної систематизації. Це дало змогу розглянути інтелектуальний капітал не як набір нематеріальних активів, а як систему взаємодії людського, організаційного, клієнтського та інноваційно-власницького складників. Результати. Обґрунтовано, що інтелектуальний капітал набуває конкурентного значення за умови інтеграції у бізнес-модель, систему управління знаннями, інноваційні процеси та механізми стратегічного розвитку. Визначено, що людський капітал формує професійний і творчий потенціал організації, організаційний капітал закріплює знання у процедурах і цифрових системах, клієнтський капітал перетворює внутрішні компетентності на ринкову цінність через відносини зі споживачами й партнерами, інноваційно-власницький капітал створює умови для захисту та комерціалізації результатів інтелектуальної діяльності. Доведено, що конкурентні переваги виникають не з факту наявності знань, а з їх організації, цифрового посилення та практичного застосування. Висновки. Інтелектуальний капітал доцільно трактувати як динамічний ресурс формування конкурентних переваг, що поєднує інноваційність, стратегічну гнучкість, цифрову адаптивність і ринкову стійкість підприємства. Практична цінність результатів полягає в можливості їх використання під час розроблення стратегій управління інтелектуальними ресурсами, оновлення бізнес-моделей і формування програм розвитку персоналу. Подальші дослідження доцільно спрямувати на розроблення методик оцінювання складників інтелектуального капіталу.
Авторське право (c) 2026 Алла Михайлівна Ткаченко, Дмитро Геннадійович Маслов https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Оптимізація розміщення розподільчого складу в умовах формування централізованої дистрибуційної мережі
У статті досліджено особливості оптимізації розміщення розподільчого складу в умовах формування централізованої дистрибуційної мережі. Обґрунтовано важливість раціонального територіального розміщення складської інфраструктури для забезпечення ефективності логістичних процесів, скорочення транспортних витрат та підвищення рівня логістичного сервісу. Особливу увагу приділено впливу трансформації транспортно-логістичних маршрутів, релокації підприємств і посиленню безпекових ризиків на розвиток складської логістики в Україні. Метою дослідження є аналіз особливостей оптимізації розміщення розподільчого складу в умовах централізації дистрибуційної мережі та визначення чинників, що впливають на ефективність функціонування складської інфраструктури. Увагу зосереджено на розвитку логістичної інфраструктури Львівського регіону, адаптації логістичних систем до умов воєнного стану та використанні цифрових технологій у процесі прийняття логістичних рішень. Методи. У статті використано системний підхід, методи порівняльного й логічного аналізу, узагальнення та наукового спостереження. Також застосовано аналітичний підхід для оцінювання впливу транспортних, інфраструктурних і безпекових чинників на ефективність розміщення складської інфраструктури. Результати. Досліджено роль розподільчого складу у структурі централізованої дистрибуційної мережі та визначено основні критерії вибору місця його розташування. Установлено, що ефективність складської логістики залежить від транспортної доступності, рівня розвитку логістичної інфраструктури, близькості до міжнародних транспортних коридорів та можливості оперативного перепланування маршрутів постачання. Проаналізовано вплив воєнного стану на трансформацію транспортно-логістичних потоків і посилення ролі західних регіонів України у структурі національної логістики. Обґрунтовано доцільність використання GIS-технологій, ERP- та WMS-систем, GPS-моніторингу й економіко-математичних методів моделювання у процесі оптимізації логістичних рішень. Висновки. Результати дослідження підтверджують необхідність комплексного підходу до оптимізації розміщення розподільчих складів з урахуванням логістичних, економічних, інфраструктурних і безпекових чинників. Установлено, що Львівська область посилює свої позиції як важливий транспортно-логістичний центр України. Визначено, що впровадження цифрових технологій та сучасних аналітичних інструментів сприяє підвищенню адаптивності дистрибуційної мережі та ефективності складської логістики.
Авторське право (c) 2026 Оксана Миколаївна Сарахман https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Вплив цифрових платформ на прозорість ціноутворення в ланцюгах збуту сільськогосподарської продукції
Актуальність дослідження зумовлена активною цифровізацією аграрного сектору, трансформацією механізмів збуту сільськогосподарської продукції та зростанням потреби у забезпеченні прозорості процесів ціноутворення в умовах нестабільності ринковоїкон’юнктури. Встановлено, що сучасні аграрні ланцюги збуту характеризуються високою залежністю від інформаційної взаємодії між учасниками ринку, логістичних процесів ішвидкості обміну комерційними даними. За таких умов цифрові платформи набувають важливого значення як інструмент координації збутових процесів, підвищення доступностіринкової інформації та зниження інформаційної асиметрії. Метою дослідження є наукове обґрунтування впливу цифрових платформ на забезпечення прозорості ціноутворення в ланцюгах збуту сільськогосподарської продукції та визначення напрямів підвищення ефективності цифрової взаємодії між учасниками аграрного ринку. Методи. У процесі дослідження використано методи аналізу та синтезу – для узагальнення теоретичних підходів до цифровізації аграрного збуту та систематизації функціональних характеристик цифрових платформ, порівняльного аналізу – для оцінювання особливостей формування ринкових цін у цифровому середовищі, логічного узагальнення – для обґрунтування організаційно-економічних підходів до інтеграції цифрових платформ у систему збуту сільськогосподарської продукції. Результати. Досліджено економічну сутність цифрових платформ та їх функціональну роль у процесах формування ринкових цін у аграрному секторі. Виявлено, що використання цифрових платформ сприяє прискоренню обміну ринковою інформацією, підвищенню координації між учасниками збутових ланцюгів, скороченню транзакційних витрат і формуванню більш конкурентного середовища. Доведено, що цифровізація збутових процесів підсилює аналітичну складову ціноутворення та забезпечує оперативніше реагування на зміни попиту, логістичних умов і ринкової кон’юнктури. Одночасно встановлено, що ефективність цифрових платформ обмежується нерівномірним рівнем цифрової інтеграції учасників ринку, фрагментарністю цифрової інфраструктури, ризиками маніпулювання даними та недостатньою адаптивністю автоматизованих моделей аналітики до специфіки аграрного виробництва. Висновки. Обґрунтовано доцільність формування інтегрованого цифрового середовища аграрного ринку, розвитку механізмів цифрової верифікації ринкової інформації та розширення доступу виробників до сучасних цифрових сервісів. Зроблено висновок, що використання цифрових платформ сприяє підвищенню прозорості ціноутворення, стабільності збутових процесів і ефективності функціонування аграрного ринку. Перспективи подальших досліджень пов’язані з використанням технологій штучного інтелекту, адаптивних моделей прогнозування цін та цифрової аналітики у системі аграрного збуту.
Авторське право (c) 2026 Володимир Васильович Россоха, Наталія Миколаївна Суліма, Алла Олексіївна Шевченко https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Товарознавча характеристика окремих засобів індивідуального захисту, що реалізується на вітчизняному ринку
У статті розглянуто теоретичні та практичні аспекти формування якості товарів, яка виступає ключовою характеристикою, що визначає споживчі властивості продукції та її конкурентоспроможність на ринку. Обґрунтовано, що категорія «якість» є багатокомпонентною системою взаємопов’язаних властивостей і показників, які забезпечують здатність продукції задовольняти потреби споживачів відповідно до її призначення та умов використання. Узагальнено теоретичні та прикладні аспекти товарознавчої характеристики засобів індивідуального захисту (ЗІЗ), систематизація їх класифікації та вимог до якості, а також аналіз асортименту ЗІЗ, що реалізується на вітчизняному ринку, з урахуванням сучасних нормативно-правових вимог і тенденцій розвитку ринку охорони праці. Особливу увагу приділено засобам індивідуального захисту (ЗІЗ), які є невід’ємним елементом системи охорони праці та забезпечення безпеки життєдіяльності працівників. Визначено, що сучасні виробничі умови характеризуються підвищеним рівнем професійних ризиків, що зумовлює необхідність постійного вдосконалення та впровадження інноваційних ЗІЗ для мінімізації впливу шкідливих і небезпечних факторів. У роботі систематизовано основні вимоги до якості ЗІЗ, зокрема ефективність, надійність, якість та економічність, а також наведено їх товарознавчу характеристику з урахуванням факторів формування. Розкрито вплив матеріалів, конструктивних рішень, технологій виробництва та умов експлуатації на функціональні властивості виробів. Проаналізовано нормативно-правову базу регулювання обігу ЗІЗ в Україні, зокрема положення Технічного регламенту ЗІЗ та ДСТУ 7239:2011. Розглянуто розширення відповідальності за якість продукції на всіх етапах життєвого циклу – від виробника до імпортерів і дистриб’юторів. Окремо досліджено асортимент засобів індивідуального захисту, що реалізується на вітчизняному ринку, зокрема засоби захисту голови, органів дихання, слуху, зору, рук, ніг та спеціальний захисний одяг. Наведено приклади конструктивних рішень та характеристик основних груп ЗІЗ. У результаті встановлено, що сучасний ринок ЗІЗ характеризується широкою номенклатурою продукції та високими вимогами до її якості, що обумовлює необхідність подальшого розвитку інноваційних рішень та цифровізації каналів реалізації, зокрема впровадження інтернет-торгівлі. Метою статті є узагальнення теоретичних і прикладних аспектів товарознавчої характеристики засобів індивідуального захисту (ЗІЗ), систематизація їх класифікації та вимог до якості, а також аналіз асортименту ЗІЗ, що реалізується на вітчизняному ринку, з урахуванням сучасних нормативно-правових вимог і тенденцій розвитку ринку охорони праці. Методи дослідження. Загальнонаукові та спеціальні методи дослідження, зокрема: теоретичний аналіз і узагальнення наукової літератури та нормативно-правових документів, систематизація та класифікація матеріалу (вимог до якості, асортименту ЗІЗ), порівняльний аналіз, а також описово-аналітичний метод. Проведено огляд і критичний аналіз попередніх публікацій, нормативної бази, конструктивних особливостей і характеристик окремих видів засобів індивідуального захисту, супроводжуючи виклад таблицями, рисунками та конкретними прикладами з ринку. Фактично стаття має переважно теоретичний і аналітико-оглядовий характер з елементами товарознавчого аналізу асортименту, без застосування емпіричних (експериментальних, соціологічних чи статистичних) методів. Результати дослідження засвідчили, що якість ЗІЗ є комплексною категорією, яка інтегрує показники ефективності, надійності, ергономічності та економічної доцільності. Саме поєднання цих характеристик визначає рівень захисних властивостей виробів та їх придатність до використання в реальних умовах праці. Систематизація товарознавчих характеристик показала, що формування споживчих властивостей ЗІЗ залежить від багатьох факторів, серед яких ключову роль відіграють матеріали, конструктивні рішення, технології виробництва та умови експлуатації. Це підкреслює необхідність комплексного підходу до оцінювання якості даної продукції. Висновки. У результаті проведеного дослідження встановлено, що засоби індивідуального захисту (ЗІЗ) є невід’ємним елементом системи охорони праці, який безпосередньо впливає на рівень безпеки, здоров’я та працездатності працівників. Їх значущість зростає в умовах ускладнення виробничих процесів та підвищення професійних ризиків. Аналіз нормативно-правового регулювання засвідчив, що в Україні створено достатньо розвинену систему стандартів і технічних регламентів, яка забезпечує контроль якості та безпечності ЗІЗ на всіх етапах їх життєвого циклу. Важливим є також розширення відповідальності між усіма учасниками ринку – виробниками, імпортерами та дистриб’юторами. Дослідження асортименту засобів індивідуального захисту, що реалізуються на вітчизняному ринку, підтвердило його широку номенклатуру та різноманітність, що дозволяє задовольняти потреби різних галузей економіки. Водночас зростає необхідність удосконалення каналів реалізації, зокрема розвитку цифрових платформ та інтернет-торгівлі.
Авторське право (c) 2026 Світлана Олександрівна Сіренко https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Стандартизація та сертифікація як механізм кодифікації знань і прискорення дифузії інновацій на споживчих ринках
У статті досліджено стандартизацію та сертифікацію як взаємодоповнювальні механізми кодифікації знань, що впливають на швидкість і масштаби дифузії інновацій на споживчих ринках. Актуальність теми зумовлена тим, що в умовах цифровізації, посилення конкуренції та зростання вимог до безпечності й сумісності продукції саме стандарти та сертифікаційні процедури дедалі частіше визначають, наскільки швидко інновація перетворюється з окремого технологічного рішення на масовий ринковий продукт. Метою статті є обґрунтування впливу стандартизації та сертифікації як механізмів кодифікації знань на прискорення дифузії інновацій на споживчих ринках, а також зіставлення українського та міжнародного контекстів функціонування цих механізмів. Методично дослідження базується на поєднанні літературного огляду сучасних наукових праць і офіційних документів, порівняльного аналізу, сценарного моделювання та експертного опитування. Результати дослідження. У межах роботи узагальнено сучасні підходи до розуміння стандартів як носіїв формалізованого знання, проаналізовано роль сертифікації як інструменту зниження інформаційної асиметрії та побудови довіри, а також систематизовано особливості української адаптації до європейського нормативного простору. Висновки. Авторами доведено, що стандартизація забезпечує сумісність, відтворюваність і передаваність знань між учасниками ринку, а сертифікація перетворює ці кодифіковані знання на зрозумілий для споживача сигнал якості, безпечності та надійності. За результатами сценарного моделювання встановлено, що за наявності єдиного стандарту та зовнішнього підтвердження відповідності дифузія інновацій у сегментах мобільного зв’язку, безконтактних платежів і пристроїв «розумного дому» відбувається швидше, ніж у разі фрагментованих форматів і відсутності сертифікації. Узагальнення експертних оцінок показало, що наявність стандарту та сертифікації розглядається фахівцями як більш вагомий чинник масового прийняття інновації, ніж окремі маркетингові інструменти. Наукова новизна дослідження полягає в комплексному розгляді стандартизації та сертифікації саме як інститутів кодифікації знань і прискорення довіри на споживчих ринках, а не лише як елементів формального технічного регулювання.
Авторське право (c) 2026 Марина Борисівна Чижевська, Вікторія Борисівна Васюта, Інна Володимирівна Шурдук https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Field leadership, salesperson motivation, and inter-firm relationships in FMCG distribution: an integrated management perspective
Purpose. This paper examines the management of sales personnel within FMCG distribution channels across three interconnected dimensions: field-level leadership style, salesperson motivation, and the quality of inter-firm relationships between channel partners. The study identifies how these factors interact and collectively determine the effectiveness of the manufacturer–distributor–retailer–buyer chain. Methods. The research applies theoretical analysis of academic literature, synthesis of findings from longitudinal studies and meta-analyses, and review of FMCG industry case studies. The conceptual framework draws on self-determination theory, transformational and transactional leadership theory, and Morgan and Hunt’s commitment–trust theory of relationship marketing. Results. In conditions of high uncertainty — including wartime operations in Ukraine — transactional leadership stabilises sales performance more effectively than transformational leadership. However, transformational approaches remain critical for elevating long-term performance. Salesperson motivation is multidimensional: extrinsic motivation (commissions, bonuses) drives short-term effort, while intrinsic motivation (autonomy, competence development) supports adaptive behaviour under unpredictable field conditions. Manufacturers who invest in distributor capability through training, data sharing, and co-investment in trade promotions achieve greater partner loyalty and stronger brand representation at the outlet level. Conclusions. Effective management of sales personnel in FMCG distribution requires simultaneous attention to three dimensions: context-adapted field leadership, conditions enabling intrinsic motivation alongside extrinsic incentives, and distributor relationships built on trust and commitment. For Ukrainian FMCG companies, the current period represents a strategic opportunity: organisations that strengthen their sales management capabilities under pressure will be better positioned when the external environment stabilises.
Авторське право (c) 2026 Serhii Stetsenko, Olena Chupryna https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Цифровий етикет як інструмент формування ділової репутації суб’єктів підприємницької діяльності
Актуальність дослідження зумовлена швидкою цифровізацією підприємницької діяльності, що посилює роль онлайн-комунікацій та збільшує залежність ділової репутації від дотримання стандартів цифрового етикету. Мета статті полягає в розробленні теоретичних і практичних рекомендацій щодо впровадження цифрового етикету як ефективного інструменту формування та підтримання ділової репутації суб’єктів господарювання в цифровому середовищі. У роботі використано методи: аналізу наукової літератури – для вивчення поточних наукових напрацювань із тематики; узагальнення та систематизації – для представлення результатів дослідження. Результати. Встановлено, що цифровий етикет – це система формалізованих і неформальних норм, які регулюють професійну поведінку в онлайн-взаємодіях, що безпосередньо впливає на довіру зацікавлених сторін та сприйняття надійності підприємства. Обґрунтовано, що в сучасних умовах ведення бізнесу цифровий етикет треба розглядати не як допоміжний комунікативний елемент, а як стратегічний компонент репутаційного менеджменту, інтегрований у політику корпоративного управління та комунікації. Окреслено вплив нормативно-правових рамок, міжнародних стандартів та етичних принципів на формування відповідальної цифрової поведінки, що забезпечує прозорість, підзвітність і послідовність комунікаційних процесів. Узагальнено, що ефективність упровадження цифрового етикету залежить від інтеграції організаційних, технологічних і поведінкових механізмів, зокрема розроблення внутрішніх політик, навчання персоналу й використання аналітичних інструментів для моніторингу цифрових взаємодій. Результати дослідження показують, що дотримання норм цифрового етикету сприяє зміцненню лояльності клієнтів, підвищенню рівня довіри серед партнерів та посиленню загальної конкурентоспроможності підприємств у цифровій економіці. Водночас продемонстровано, що порушення цифрового етикету може призвести до значних репутаційних втрат, зниження ефективності комунікації та виникнення кризових ситуацій через швидке поширення негативної інформації в цифрових каналах. Висновки. Отже, з’ясовано, що цифровий етикет є дієвим інструментом забезпечення репутаційної стійкості, мінімізації комунікаційних ризиків та формування позитивного корпоративного іміджу, що підкреслює його вагоме значення для сучасних суб’єктів підприємницької діяльності.
Авторське право (c) 2026 Ірина Михайлівна Петрунчак, Марта Володимирівна Шкварилюк https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Стрес-тестування ланцюгів постачання у роздрібній торгівлі в умовах воєнних ризиків: сценарні моделі стійкості та показники відновлення
Актуальність дослідження обумовлена необхідністю забезпечення стійкості ланцюгів постачання підприємств роздрібної торгівлі в умовах воєнних ризиків, спричинених збройною агресією, руйнуванням логістичної інфраструктури, нестабільністю транспортних маршрутів та високим рівнем невизначеності бізнес-середовища. Сучасні виклики функціонування роздрібного бізнесу в Україні зумовлюють потребу у впровадженні адаптивних підходів до управління ризиками, сценарного планування та оцінювання здатності ланцюгів постачання до швидкого відновлення після деструктивних впливів. Метою дослідження є розроблення концептуальних засад стрес-тестування ланцюгів постачання роздрібної торгівлі та формування сценарних моделей оцінювання їх стійкості в умовах воєнних загроз. Методичну основу дослідження становлять загальнонаукові та спеціальні методи аналізу, зокрема методи сценарного моделювання, класифікації ризиків, порівняльного аналізу, систематизації та логічного узагальнення. Інформаційною базою слугували сучасні наукові праці та аналітичні матеріали 2019–2025 рр., присвячені проблематиці управління ризиками, резильєнтності ланцюгів постачання та функціонуванню роздрібної торгівлі в умовах кризових явищ і воєнних конфліктів. У результаті дослідження сформовано класифікацію ризиків ланцюгів постачання в умовах війни, що включає геополітичні, логістичні, фінансово-економічні, кадрові, інформаційні та регуляторні ризики. Розроблено сценарні моделі стійкості роздрібних компаній України (оптимістичний, помірний та песимістичний сценарії) та визначено відповідні стратегічні моделі реагування бізнесу. Запропоновано систему показників оцінювання рівня резильєнтності та ефективності відновлення ланцюгів постачання, зокрема показники часу до відновлення (TTR), часу до втрати спроможності (TTS), швидкості відновлення, рівня виконання замовлень після збою та інтегрального індексу стійкості. Обґрунтовано доцільність використання стратегій диверсифікації постачань, створення буферних запасів, локалізації ресурсної бази, перебудови логістичних маршрутів та впровадження цифрових рішень для підвищення прозорості й адаптивності ланцюгів постачання. Отримані результатипідтверджують ефективність застосування сценарного підходу та стрес-тестування як інструментів підвищення стійкості роздрібного бізнесу, мінімізації втрат і прискорення відновлення діяльності в умовах воєнних та інших екстремальних загроз.
Авторське право (c) 2026 Андрій Сергійович Скрильник, Світлана Юріївна Кулакова, Інна Валентинівна Міняйленко https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
БЕЗПЕКОВА КОМПОНЕНТА ФІНАНСОВОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНИМ БОРГОМ
В статті здійснено огляд наукових підходів що з'ясування різних аспектів інтеграції засад сталого розвитку до системи фінансового менеджменту на рівні держави та вагомість впливу її безпекової компоненти на загальнонаціональну безпеку. Встановлено, що поява нової проблематики розвитку соціально-економічної сфери, виникнення глобальних кризових процесів, а також суттєве загострення різноманітних викликів в контексті безпеки потребують підвищення ефективності усіх підсистем фінансового управління на рівні держави, його довгострокового спрямування та узгодженості із загальнонаціональними цілями розвитку на основі дотримання ключових безпекових принципів. Визначено ключові ризики формування належного рівня безпекової компоненти управління борговими зобов'язаннями держави на сучасному етапі, які можуть бути нівельовані шляхом вжиття відповідних заходів грошово-кредитного, бюджетного, валютного та фіскального регулювання відповідно до світових практик. В контексті безпеки фінансового управління державним боргом визначений вплив окремих підсистем загальнодержавного управління на ефективність фінансового менеджменту на рівні держави. Визначено, що безпекова компонента фінансового управління державним боргом реалізується на основі забезпечення в процесі залучення позикового капіталу захисту державних інтересів від зовнішніх і внутрішніх загроз, що забезпечує стійкість, платоспроможність держави та ефективне використання залучених ресурсів. Визначені та охарактеризовані головні детермінанти забезпечення безпекової компоненти управління державним боргом в контексті сучасних реалій розвитку національних фінансово-економічних систем. Обґрунтований фокус посилення уваги на безпекових аспектах державного фінансового менеджменту боргових зобов'язань з огляду на його виключну важливість для забезпечення стабільності національної фінансової системи та пріоритетність для всіх суб'єктів державного управління на сучасному етапі. Сформовано висновки та окреслено проблематику подальших досліджень.
Авторське право (c) 2026 Оксана Миколаївна Савастєєва, Ірина Євгенівна Чуркіна https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Управління грошовими потоками страхової компанії в умовах воєнного стану
В умовах воєнного стану зростає роль ефективного управління грошовими потоками страхових компаній як важливої передумови забезпечення їх ліквідності, платоспроможності та фінансової стійкості. Воєнні ризики, нестабільність фінансового середовища та зростання невизначеності щодо майбутніх страхових виплат потребують удосконалення підходів до управління фінансовими ресурсами страховиків. Мета. Метою статті є дослідження теоретичних і практичних аспектів управління грошовими потоками страхових компаній в умовах воєнного стану та обґрунтування напрямів їх удосконалення для забезпечення фінансової стійкості, ліквідності й платоспроможності страховиків. Методи. У дослідженні використано методи теоретичного узагальнення та систематизації, аналізу і синтезу, статистичного та порівняльного аналізу, а також графічний метод для дослідження особливостей формування й використання грошових потоків страхових компаній. Результати. Досліджено сутність та особливості формування вхідних і вихідних грошових потоків страховиків. Проаналізовано динаміку основних показників страхового ринку України у 2022–2025 рр., зокрема страхових премій, виплат, резервів, активів та кількості страхових компаній. Встановлено, що зростання страхових резервів, частки високоліквідних активів і обсягів страхових премій позитивно впливає на стабільність грошових потоків та здатність страховиків виконувати свої зобов'язання. Обґрунтовано доцільність впровадження ризик-орієнтованого підходу до управління фінансовими ресурсами, удосконалення системи прогнозування грошових потоків, оптимізації структури страхових резервів та активів, диверсифікації інвестиційного портфеля й цифровізації фінансових процесів. Висновки. Доведено, що ефективне управління грошовими потоками є важливою передумовою забезпечення фінансової стійкості страхових компаній в умовах воєнного стану. Встановлено наявність прямого взаємозв'язку між ліквідністю, платоспроможністю та ефективністю управління грошовими потоками страховиків. Реалізація запропонованих заходів сприятиме зміцненню фінансової безпеки страхових компаній та підвищенню їх адаптивності до сучасних викликів.
Авторське право (c) 2026 Людмила Миколаївна Крот https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Фінансові інструменти сталого відновлення і розвитку економіки України в умовах макроекономічної нестабільності
Актуальність дослідження обумовлена необхідністю пошуку нових інноваційних фінансових інструментів забезпечення сталого відновлення і розвитку національної економіки в умовах війни та повоєнної трансформації, які б охоплювали економічну, інфраструктурну, соціальну та екологічну складові реалізації зазначених глобальних процесів. Мета статті полягає в дослідженні інноваційних підходів та можливостей використання диверсифікованих фінансових та цифрових інструментів для забезпечення сталого відновлення і розвитку економіки України та прискорення її інтеграції до єдиного економічного простору країн ЄС. Методи. Для досягнення мети в роботі використано наступні методи: аналізу, синтезу і узагальнення – для дослідження наукової думки вітчизняних і зарубіжних вчених, аналізу основних положень нормативно-законодавчих актів, узагальнення існуючих теоретичних положень з визначеної проблематики; дедукції та індукції – для обґрунтування інноваційних підходів, фінансових і цифрових інструментів забезпечення сталого відновлення і розвитку економіки України; міждисциплінарний метод – дослідження проблем і перспектив сталого відновлення і розвитку на основі симбіозу дисциплінарних підходів економіки, соціології, екології та управління. Результати. Досліджено фінансові інструменти забезпечення сталого відновлення і розвитку економіки України в розрізі економічної, соціальної та екологічної складових. Зазначено, що стале відновлення є передумовою і основою забезпечення сталого розвитку економіки України в повоєнний період. Запропоновано використання інноваційних підходів та фінансових інструментів забезпечення сталого відновлення національної економіки. Обґрунтовано необхідність використання поряд з фінансовими цифрових інструментів. Акцентовано увагу на необхідності розвитку мережевої взаємодії між державою, органами місцевого самоврядування, представниками бізнесу, закладами освіти і науки, суспільством з використанням інструментарію державно-приватного партнерства, учасницького бюджетування, розвитку ринку внутрішніх державних запозичень. Висновки. Традиційні фінансові інструменти забезпечення сталого відновлення і розвитку економіки є недостатніми для покриття потреб стабілізації ситуації в умовах війни та повоєнної трансформації економіки. При цьому зростання залежності України від міжнародної фінансової допомоги в умовах зміни макроекономічної і геополітичної ситуації може призвести до невиконання умов кредиторів, неможливості своєчасного погашення заборгованості і виникнення ризиків дефіциту коштів та призупинення процесів відбудови і відновлення. З врахуванням вищезазначеного в роботі зроблено висновок про необхідність диверсифікації існуючих фінансових інструментів та використання європейських вимог в сфері узгодження єдиних стандартів оцінки економічних, соціальних, екологічних складових ESG стратегій.
Авторське право (c) 2026 Олена Миколаївна Парубець https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Оцінка ефективності діяльності контролюючих органів щодо виявлення та попередження порушень податкового і митного законодавства
Стаття присвячена оцінці ефективності діяльності податкових та митних органів України у сфері виявлення, попередження та протидії порушенням податкового і митного законодавства в умовах воєнного стану та євроінтеграційних процесів. Мета дослідження полягає в комплексному аналізі результативності роботи контролюючих органів (ДПС та Держмитслужби) за період 2023–2025 років, виявленні позитивних тенденцій та системних проблем у механізмах фіскального контролю. У роботі проаналізовано міжнародні стандарти оцінки ефективності податкового адміністрування (TADAT, рекомендації OECD та МВФ), а також сучасні підходи до ризик-орієнтованого контролю. На основі офіційних даних Держмитслужби та аналітичних звітів проведено оцінку ключових показників діяльності митних органів: кількості та вартості виявлених порушень, рівня стягнення санкцій, динаміки тіньового імпорту, цифровізації процесів та корупційних ризиків. Встановлено позитивну динаміку в частині виявлення правопорушень: у 2025 році зафіксовано зростання загальної вартості виявлених митних порушень до 10,9 млрд грн та збільшення середньої вартості одного порушення більш ніж удвічі. Водночас виявлено суттєвий дисбаланс між високою ефективністю на етапі виявлення та критично низьким рівнем фактичного стягнення санкцій (менше 1% у 2025 році).
Авторське право (c) 2026 Вікторія Миколаївна Остапенко https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
УПРАВЛІННЯ РИЗИКАМИ ЯК КЛЮЧОВИЙ БІЗНЕС-ПРОЦЕС ФОНДОВОГО РИНКУ
Метою дослідження є аналіз сучасних ризиків функціонування фондового ринку в умовах цифровізації економіки та розвитку технологій штучного інтелекту, а також оцінка ефективності традиційних і сучасних методів управління ризиками для забезпечення стабільності фінансової системи та підвищення ефективності інвестиційної діяльності. Особливу увагу приділено трансформації ризик-менеджменту під впливом цифрових технологій, алгоритмічної торгівлі, ESG-факторів і AI-driven систем. У процесі дослідження використано комплекс загальнонаукових і спеціальних методів, зокрема методи аналізу та синтезу, порівняльного аналізу, систематизації, узагальнення та табличного представлення даних. Для оцінки сучасних підходів до управління ризиками проаналізовано традиційні фінансові інструменти, такі як Value-at-Risk (VaR), Expected Shortfall (ES), сценарний аналіз і стрес-тестування, а також сучасні цифрові технології на базі машинного навчання, Natural Language Processing (NLP) та агентного штучного інтелекту. Встановлено, що у 2025–2026 рр. найбільший вплив на функціонування фондового ринку мають ринкові, системні, кібернетичні та ESG-ризики. Визначено, що цифровізація фінансового сектору сприяє появі нових ризиків, зокрема алгоритмічних, модельних та кібернетичних загроз. Доведено, що традиційні методи ризик-менеджменту залишаються важливими інструментами оцінки ризиків, однак мають обмеження в умовах високої волатильності та швидких змін ринкового середовища. Водночас сучасні AI-технології забезпечують підвищення точності прогнозування ризиків, аналіз даних у режимі реального часу та автоматизацію процесів управління портфелями й хеджування. Обґрунтовано, що найбільш ефективним підходом до управління ризиками на сучасному фондовому ринку є поєднання традиційних фінансових моделей із цифровими технологіями та інструментами штучного інтелекту. Інтеграція AI-рішень у систему ризик-менеджменту сприяє підвищенню стійкості фондового ринку, ефективності прийняття інвестиційних рішень і адаптації фінансової системи до нових глобальних викликів.
Авторське право (c) 2026 Ірина Іванівна Мельничук, Світлана Борисівна Катаєва https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Оцінювання фінансової стійкості системно важливого банку України в умовах воєнного стану
В умовах тривалого воєнного стану забезпечення фінансової стійкості банківського сектору набуває особливого значення для підтримання стабільності національної економіки та фінансової безпеки держави. Системно важливі банки відіграють провідну роль у забезпеченні безперервності платіжного обороту, акумуляції фінансових ресурсів, кредитуванні суб'єктів господарювання та реалізації заходів державної економічної політики. Водночас посилення воєнних ризиків, погіршення фінансового стану окремих категорій позичальників, зростання рівня невизначеності та необхідність адаптації до нових економічних умов зумовлюють потребу в поглибленому дослідженні фінансової стійкості системно важливих банків України. Метою дослідження є оцінювання фінансової стійкості АТ КБ «ПриватБанк» як системно важливого банку України в умовах воєнного стану на основі аналізу показників капіталізації, ліквідності, прибутковості, якості активів та кредитного ризику, а також визначення напрямів подальшого зміцнення його фінансової стійкості. У процесі дослідження використано комплекс загальнонаукових і спеціальних методів, зокрема методи теоретичного узагальнення та систематизації – для дослідження економічної сутності фінансової стійкості банків; методи порівняльного та коефіцієнтного аналізу – для оцінювання показників діяльності банку; економіко-статистичні методи – для дослідження динаміки активів, капіталу, зобов'язань та фінансових результатів; методи табличного представлення даних – для узагальнення результатів аналізу; метод інтегрального оцінювання – для формування комплексної характеристики фінансової стійкості банку. Результати дослідження засвідчили, що протягом 2021-2025 років АТ КБ «ПриватБанк» зберіг високий рівень фінансової стійкості, незважаючи на складні умови функціонування банківської системи в період воєнного стану. Встановлено тенденцію до зростання активів, власного капіталу та ресурсної бази банку, що свідчить про зміцнення його фінансового потенціалу та збереження довіри клієнтів. Визначено, що показники достатності капіталу стабільно перевищували нормативні вимоги Національного банку України, що забезпечувало належний рівень покриття ризиків за рахунок власного капіталу. Доведено, що банк підтримував високий рівень ліквідності, про що свідчать значення нормативів Н6, LCR та NSFR, які впродовж усього досліджуваного періоду суттєво перевищували встановлені нормативи. Виявлено, що прибутковість банку залишалася стабільною навіть в умовах воєнних викликів, а показники рентабельності активів та капіталу характеризувалися високими значеннями. Водночас встановлено позитивні зміни у структурі кредитного портфеля, що проявилися у зростанні обсягів кредитування, скороченні частки непрацюючих кредитів та підвищенні рівня резервування кредитних ризиків. Результати інтегрального оцінювання підтвердили високий рівень фінансової стійкості досліджуваного банку та його здатність адаптуватися до впливу воєнних ризиків. Висновки. Доведено, що фінансова стійкість АТ КБ «ПриватБанк» у 2021-2025 роках забезпечувалася завдяки поєднанню достатньої капіталізації, надлишкової ліквідності, стабільної прибутковості, покращення якості активів та ефективного управління кредитними ризиками. Обґрунтовано доцільність подальшого вдосконалення системи ризик-менеджменту, розвитку цифрових інструментів моніторингу кредитного портфеля, диверсифікації активних операцій та розширення практики стрес-тестування з урахуванням воєнних ризиків. Отримані результати можуть бути використані для підвищення ефективності управління фінансовою стійкістю системно важливих банків та удосконалення механізмів забезпечення стабільності банківської системи України в умовах сучасних економічних викликів.
Авторське право (c) 2026 Людмила Борисівна Штефан https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ФІНАНСОВА БЕЗПЕКА ДЕРЖАВИ В УМОВАХ ВОЄННИХ ВИКЛИКІВ: ФІСКАЛЬНІ РИЗИКИ ТА НАПРЯМИ ЇХ МІНІМІЗАЦІЇ
У статті розглядається фінансова безпека держави в контексті викликів воєнного часу, зосереджуючись на виявленні фіскальних ризиків та обґрунтуванні пріоритетних напрямків їх мінімізації. Актуальність дослідження визначається тим, що повномасштабна війна докорінно змінює умови функціонування державних фінансів, збільшує тиск на бюджетну систему, посилює необхідність фінансування оборонних та соціальних витрат, а також поглиблює залежність держави від зовнішньої фінансової підтримки. Метою статті є поглиблення теоретичних та прикладних основ дослідження фінансової безпеки в умовах воєнного часу, систематизація основних фіскальних ризиків та обґрунтування інструментів посилення стійкості державних фінансів. У дослідженні уточнюється, що фінансову безпеку у воєнний час слід розглядати не лише як стан захищеності фінансової системи, а й як здатність держави ефективно мобілізувати, розподіляти та використовувати фінансові ресурси з метою підтримки національної стійкості, обороноздатності, соціальної стабільності та макроекономічної рівноваги. Визначено основні фіскальні ризики, що впливають на фінансову безпеку України, зокрема зростання дефіциту бюджету, збільшення державного боргу, нестабільність податкових надходжень, звуження податкової бази, інфляційний та валютний тиск, ризики соціальних витрат, інституційні ризики та залежність від міжнародної фінансової допомоги. Запропоновано концептуальну модель забезпечення фінансової безпеки України в умовах викликів воєнного часу. Модель відображає логічний зв'язок між загрозами воєнного часу, фіскальними ризиками, механізмами їх мінімізації та очікуваними результатами для фінансової системи. Обґрунтовано, що мінімізація фіскальних ризиків вимагає комплексного підходу, що поєднує короткострокові антикризові заходи з довгостроковими інституційними реформами. Особлива увага приділяється вдосконаленню податкового адміністрування, посиленню середньострокового бюджетного планування, підвищенню ефективності державних витрат, забезпеченню стійкості боргу, цифровізації фінансового контролю, підвищенню прозорості використання державних коштів та вдосконаленню управління міжнародною фінансовою допомогою. Практичне значення дослідження полягає в обґрунтуванні напрямків зміцнення фіскальної спроможності держави та створенні фінансових передумов для післявоєнного відновлення України. У статті зроблено висновок, що фінансова безпека в умовах воєнного часу є стратегічним фактором національної безпеки та необхідною умовою збереження економічної життєздатності держави.
Авторське право (c) 2026 Галина Борисівна Погріщук, Сніжана Олександрівна Бей https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ТРАНСФОРМАЦІЯ ВАЛЮТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ: ВІД КРИЗОВОГО УПРАВЛІННЯ ДО ЦИФРОВОЇ ЄВРОІНТЕГРАЦІЇ
У дослідженні розглядається структурна трансформація валютної системи, зокрема, її найважливішої складової — валютного ринку України. Сучасний етап розвитку фінансового сектору держави характеризується безпрецедентним переходом від ліберальної парадигми вільного руху капіталу до жорсткого адміністративного управління, зумовленого викликами повномасштабного вторгнення та введенням воєнного стану. До 2021 року ринок функціонував на засадах поступової лібералізації згідно із профільним законодавством, проте події 2022 року змусили Національний банк України (НБУ) запровадити режим екстреного управління, що включав фіксацію обмінного курсу та критичні обмеження на транскордонні операції. Наразі валютна політика фокусується на відновленні ринкових механізмів через режим керованої гнучкості курсу та цифрову модернізацію фінансової інфраструктури з метою повної інтеграції до європейського економічного простору. Мета. Проведення комплексного аналізу інституційної та технологічної трансформації валютної системи України у період 2021–2025 років. Оцінка ефективності антикризових заходів НБУ, виявлення нових операційних ризиків банківського сектору, а також обґрунтування впровадження інноваційних цифрових інструментів відповідно до стандартів Європейського Союзу. Методи. Дослідження ґрунтується на детальному аналізі нормативно-правової бази України, зокрема Постанов НБУ щодо роботи банківської системи в умовах воєнного стану, та стратегічних документів міжнародних фінансових інституцій. У процесі роботи використано системний підхід для вивчення архітектурних моделей випуску цифрових валют центральних банків (CBDC) та порівняльний аналіз регуляторних режимів різних років. Оцінка стійкості валютного ринку проводилася на основі статистичних даних щодо валютних інтервенцій, ліквідності банківської системи та моніторингу схем мінімізації валютного контролю. Результати. Встановлено, що структурна трансформація валютної системи дозволила забезпечити макрофінансову стабільність у критичні періоди. Перехід до керованої гнучкості курсу у жовтні 2023 року став ключовим етапом адаптації ринку, що дозволило збалансувати попит і пропозицію без критичного виснаження золотовалютних резервів. Виявлено значні структурні виклики, серед яких висока частка непрацюючих кредитів та необхідність міграції банківських сервісів у хмарні сховища для забезпечення безпеки даних. Обґрунтовано необхідність впровадження стандарту ISO 20022 та технологій SupTech для автоматизації нагляду. Окрему увагу приділено концепції е-гривні як інструменту прозорих соціальних виплат та транскордонних розрахунків. Доведено, що адаптація європейського регламенту MiCA є необхідною умовою для легалізації ринку віртуальних активів та його інтеграції у класичну валютну систему України. Висновки. Подальша стабільність валютної системи залежить від успішності синхронізації національного фінансового законодавства з вимогами Єдиної зони платежів у євро (SEPA). Пріоритетними напрямами є завершення цифровізації валютного нагляду із застосуванням інструментів Big Data для моніторингу підозрілих операцій та розвиток інфраструктури для смартконтрактів на базі національної цифрової валюти. Реалізація цих кроків забезпечить прозорість валютного ринку, підвищить інвестиційну привабливість України та сприятиме швидкому повоєнному відновленню економіки через інтеграцію у світовий цифровий фінансовий простір.
Авторське право (c) 2026 Денис Михайлович Загірняк, Валентина Іванівна Глухова, Яна Миколаївна Попович https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Бізнес-нетворкінг та переговорні практики у системі B2B-комунікації в умовах цифрової трансформації
У статті досліджено роль бізнес-нетворкінгу та переговорних практик у системі B2B-комунікації в умовах цифрової трансформації економіки, глобалізації та посилення конкурентного середовища. Метою дослідження є визначення особливостей сучасних переговорних практик, аналіз впливу цифрових технологій на розвиток мережевої взаємодії між бізнес-партнерами, а також обґрунтування значення довіри, соціального капіталу та комунікативних стратегій у забезпеченні ефективної міжорганізаційної взаємодії. Методологічною основою дослідження стали загальнонаукові методи аналізу, синтезу, узагальнення, системного підходу та порівняльного аналізу, що дозволило комплексно дослідити трансформацію B2B-комунікації у сучасному цифровому середовищі. У роботі проаналізовано сучасні тенденції розвитку бізнес-комунікацій, зокрема поширення цифрових платформ, CRM-систем, онлайн-переговорів, професійних соціальних мереж та технологій штучного інтелекту у сфері B2B-взаємодії. Встановлено, що цифровізація суттєво змінює механізми комунікації між бізнес-партнерами, сприяє прискоренню обміну інформацією, автоматизації переговорних процесів та розширенню можливостей розвитку професійних контактів. Водночас визначено, що віртуалізація ділової взаємодії породжує нові виклики, пов'язані з кібербезпекою, інформаційним перевантаженням, зниженням рівня міжособистісної комунікації та ускладненням формування довіри у цифровому середовищі. Доведено, що сучасні B2B-переговори поступово трансформуються від традиційних конкурентних моделей до партнерсько-орієнтованих підходів, заснованих на співробітництві, взаємній вигоді та спільному створенні цінності. Обґрунтовано, що довіра та соціальний капітал виступають ключовими чинниками ефективності B2B-комунікації, оскільки сприяють формуванню стійких партнерських зв'язків, зниженню транзакційних витрат та підвищенню конкурентоспроможності підприємств. Визначено значення адаптивних комунікативних стратегій, емоційного інтелекту, міжкультурної компетентності та управління конфліктами у процесі ведення ділових переговорів. Особливу увагу приділено перспективам інтеграції бізнес-нетворкінгу й переговорних практик у систему стратегічного розвитку підприємств. Встановлено, що професійні мережі, цифрові комунікаційні канали та партнерські екосистеми поступово перетворюються на важливі нематеріальні активи компаній та чинники їх довгострокової стійкості. Доведено, що підприємства, які здатні ефективно поєднувати цифрові технології, бізнес-нетворкінг і сучасні переговорні стратегії, отримують суттєві конкурентні переваги у B2B-секторі. Перспективи подальших досліджень пов'язані з вивченням впливу штучного інтелекту та автоматизованих систем комунікації на розвиток переговорних практик, формування цифрової довіри та управління партнерськими мережами у сучасному бізнес-середовищі.
Авторське право (c) 2026 Лариса Миколаївна Левківська, Ілляс Рустамович Ахметов https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Роль міжнародних фінансових організацій (МВФ, Світовий банк) у стабілізації економіки України в умовах воєнного стану
Актуальність теми зумовлена суттєвим впливом повномасштабної війни на економіку України, що проявилося у скороченні обсягів валового внутрішнього продукту, зростанні дефіциту державного бюджету, посиленні інфляційних процесів та виникненні значних ризиків для фінансової системи держави. У таких умовах міжнародна фінансова допомога стала одним із ключових інструментів підтримки економічної стійкості та забезпечення безперервного функціонування державних фінансів. Метою дослідження є визначення ролі міжнародних фінансових організацій, зокрема Міжнародного валютного фонду та Світового банку, у забезпеченні макрофінансової стабільності України в умовах воєнного стану. Методи. У статті використано загальнонаукові та спеціальні методи дослідження, зокрема, аналіз і синтез – для дослідження ролі міжнародних фінансових організацій у стабілізації економіки України; порівняльний – для оцінювання динаміки макроекономічних показників України у 2022–2025 рр.; статистичний – для аналізу обсягів міжнародної фінансової допомоги; метод економічного аналізу – для оцінювання впливу міжнародної фінансової допомоги на макрофінансову стабільність держави; графічний – для візуалізації результатів дослідження. Результати. У статті проаналізовано основні напрями співпраці України з міжнародними фінансовими організаціями у 2022–2025 рр., а також визначено основні інструменти фінансової підтримки, серед яких кредити, гранти, фінансові гарантії та програми технічної допомоги. Особливу увагу приділено програмам Міжнародного валютного фонду Stand-by Arrangement та Extended Fund Facility, а також проєктам Світового банку, спрямованим на фінансування соціально важливих видатків, підтримку платіжного балансу та відновлення критичної інфраструктури. Досліджено вплив міжнародної фінансової допомоги на стабілізацію державного бюджету, підтримку валютного ринку, зростання міжнародних резервів, стримування інфляційних процесів та забезпечення стійкості банківської системи України. Встановлено, що міжнародна допомога відіграла ключову роль у фінансуванні бюджетного дефіциту, підтримці соціальних виплат, збереженні валютної стабільності. Водночас визначено основні ризики співпраці з міжнародними фінансовими організаціями, серед яких зростання державного боргу, залежність від зовнішнього фінансування, умовність кредитування та необхідність реалізації структурних реформ. У висновках обґрунтовано, що подальша співпраця України з міжнародними фінансовими організаціями має стратегічне значення не лише для забезпечення поточної макрофінансової стабільності, але й для реалізації програм післявоєнного відновлення та модернізації економіки. Наголошено на необхідності підвищення ефективності використання міжнародної допомоги, забезпечення прозорості державного управління, удосконалення системи фінансового контролю та продовження структурних реформ як передумови довгострокового економічного розвитку держави.
Авторське право (c) 2026 Ірина Володимирівна Фаринович, Орися Павлівна Волошин, Наталія Євгенівна Гембарська https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Моделювання фінансування інновацій у Agri-FinTech -середовищі
Актуальність дослідження. Збройна агресія проти України завдала аграрному сектору колосальних збитків, що перевищили 40,2 млрд дол. США, тоді як класичні інструменти банківського кредитування виявились неспроможними забезпечити належну підтримку агроінновацій. За таких умов впровадження небанківських механізмів фінансування на платформі FinTech стає пріоритетним напрямом для відновлення та цифрової трансформації агросектору. Мета. Метою статті є розроблення та наукове обґрунтування інтегрованої моделі проєктного фінансування і бізнес-аналітики інноваційних агробізнес-проєктів на засадах поєднання фінансових технологій, предиктивного аналізу та небанківських FinTech-рішень в умовах воєнних викликів і необхідності прискореного відновлення аграрного сектору України. Методи. Методологічну основу дослідження складають: системний підхід до побудови фінансових моделей інноваційних проєктів; кореляційно-дисперсійний аналіз для встановлення впливу цифровізації на аграрний ВВП; сценарне планування та імітаційне моделювання методом Монте-Карло (10 000 ітерацій) для стрес-тестування фінансових конструкцій; порівняльний аналіз традиційних і небанківських інструментів залучення капіталу; інтеграція теоретичних засад із прикладними FinTech-інструментами, адаптованими до умов агробізнесу. Результати. Сформульовано авторське визначення фінансової моделі інноваційного агробізнес-проєкту як організаційно-економічного алгоритму, що поєднує кількісні та якісні параметри з урахуванням галузевої специфіки АПК. Охарактеризовано чотири блоки Agri-FinTech-архітектури: краудфандингові та P2P-платформи, блокчейн і смарт-контракти, токенізацію реальних аграрних активів (RWA) та GIS-технології управління земельним банком. Розроблено п'ятикроковий алгоритм оптимізації структури капіталу. Побудовано чотирисценарну матрицю (оптимістичний - 20-25%, базовий - 50-55%, песимістичний - 20%, кризовий стрес-тест - 5%). Визначено чотири групи системних бар'єрів впровадження Agri-FinTech в Україні та сформовано п'ять рекомендацій щодо вдосконалення фінансово-економічного механізму стимулювання аграрних інновацій. Висновки. Верифіковано положення про те, що науково обґрунтоване фінансове моделювання у взаємодії з FinTech-інструментами забезпечує зниження інвестиційних ризиків та розширення доступу агропідприємств до капіталу. Практична цінність запропонованої моделі полягає в її придатності для розробки стратегій повоєнного відновлення агросектору як інструменту поєднання класичних методів інвестиційного аналізу (NPV, IRR, PI, DPP) із можливостями сучасних Agri-FinTech-платформ.
Авторське право (c) 2026 Світлана Миколаївна Халатур, Лариса Іванівна Бровко, Юлія Володимирівна Масюк https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Особливості планування діяльності банків у сучасних умовах
Актуальність дослідження зумовлена необхідністю адаптації планування діяльності банків до умов підвищеної невизначеності, цифровізації та посилення регуляторних вимог. Метою статті було обґрунтування сучасних підходів до планування діяльності банківських установ та визначення напрямів підвищення ефективності планових процесів в умовах нестабільного середовища. Методологія дослідження базується на використанні загальнонаукових і спеціальних методів пізнання, зокрема методів аналізу та синтезу, узагальнення, системного підходу, порівняння та логічного моделювання, що дозволило комплексно дослідити особливості планування діяльності банків. У результаті дослідження встановлено, що сучасна система планування у банках має комплексний, ієрархічний характер та охоплює стратегічний, тактичний і оперативний рівні управління. Обґрунтовано, що в умовах нестабільності ключовими характеристиками планування є гнучкість та адаптивність. Виявлено, що інтеграція ризик-орієнтованого підходу є визначальною тенденцією розвитку планових процесів, що передбачає врахування ризиків на всіх етапах планування. Доведено, що використання інструментів, таких як стрес-тестування, процес внутрішньої оцінки достатності капіталу та ліквідності, а також плани відновлення діяльності, сприяє підвищенню фінансової стійкості банків. Встановлено, що цифровізація та регуляторні вимоги суттєво трансформують підходи до планування, підвищуючи його аналітичність і точність. Висновки. Практична значимість результатів дослідження полягає у можливості їх використання банківськими установами для вдосконалення системи планування діяльності, підвищення ефективності управління ризиками, забезпечення фінансової стійкості та адаптації до сучасних викликів розвитку банківського сектору.
Авторське право (c) 2026 Світлана Борисівна Єгоричева, Оксана Сергіївна Вовченко https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Інституційні засади використання нафтогазових родовищ в Україні
У статті досліджено сучасні інституційні засади використання нафтогазових родовищ в Україні в умовах воєнного стану, трансформації системи державного управління та євроінтеграційних процесів. Проаналізовано нормативно-правові, організаційно-економічні та екологічні механізми регулювання надрокористування, що визначають функціонування нафтогазового сектору України. Визначено особливості сучасної системи державного управління у сфері використання надр, роль спеціальних дозволів, електронних аукціонів, угод про розподіл продукції та механізмів рентного регулювання у забезпеченні ефективного використання нафтогазових родовищ. Значну увагу приділено питанням цифровізації процедур надрокористування, реформуванню дозвільної системи, підвищенню прозорості управління та адаптації законодавства до європейських стандартів сталого розвитку. Досліджено сучасні підходи до екологічного супроводу видобувної діяльності, зокрема механізми оцінки впливу на довкілля та інтеграцію природоохоронних вимог до системи управління нафтогазовими проєктами. Встановлено, що сучасна модель інституційного забезпечення надрокористування в Україні характеризується поєднанням економічних, екологічних та адміністративних інструментів державного регулювання, спрямованих на підвищення інвестиційної привабливості галузі, мінімізацію регуляторних ризиків та посилення енергетичної безпеки держави. Проаналізовано нові законодавчі ініціативи 2025–2026 років у сфері надрокористування та визначено їх вплив на розвиток видобувного сектору. Обґрунтовано необхідність подальшого вдосконалення інституційних механізмів управління нафтогазовими родовищами, розвитку цифрових інструментів регулювання, гармонізації національного законодавства з європейськими стандартами та формування комплексної моделі сталого використання природних ресурсів.
Авторське право (c) 2026 Ліана Олександрівна Птащенко https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Ринок цінних паперів України: аналіз поточного стану та оцінка перспектив
Метою роботи є дослідження сучасного стану ринку цінних паперів України, тенденцій, особливостей його функціонування та оцінка перспектив подальшого розвитку в умовах трансформації фінансової системи. Методи дослідження: наукового узагальнення, статистичний, графічний, економетричне моделювання. У роботі визначено основні фактори впливу на розвиток ринку цінних паперів. Ключову роль відіграють економічні та політичні чинники, що формують інвестиційне середовище. Показано, що всі зазначені фактори мають вплив на функціонування ринку, однак різняться за ступенем та характером дії. Досліджено механізму формування попиту і пропозиції на ринку. Описано, що саме їх взаємодія визначає рівноважні параметри ринку, зокрема ціну та обсяг фінансових інструментів. У процесі аналізу обґрунтовано вибір ключових індикаторів розвитку ринку цінних паперів, зокрема обсягу торгів фінансовими інструментами, обсягу операцій з облігаціями внутрішніх державних позик та загального рівня ринкової активності. Встановлено наявність тісного кореляційного зв'язку між зазначеними показниками, що підтверджує їх репрезентативність для подальшого моделювання. Побудова економетричної моделі дозволила визначити характер і силу впливу окремих факторів на рівень активності фондового ринку. Встановлено, що найбільш адекватною є модель, яка враховує залежність від обсягу операцій з ОВДП, що підтверджується високими значеннями коефіцієнта детермінації та статистичної значущості. Зазначена доцільність урахування часових лагів при аналізі динамічних процесів на ринку. Результати прогнозного аналізу показали, що найбільш ефективною є стратегія комплексного стимулювання показників обсягів торгів фінансовими інструментами та операцій з ОВДП. Надані рекомендації сприятимуть підвищенню загального рівня активності та ефективності фондового ринку.
Авторське право (c) 2026 Ганна Василівна Салтикова, Катерина Борисівна Сильченко https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Податкова система України у міжнародному податковому середовищі: сучасні тенденції та виклики
Стаття присвячена дослідженню особливостей функціонування податкової системи України у міжнародному економічному та податковому середовищі Метою є аналіз стану розвитку податкової системи України за 2020-2025 роки, порівняння рівня податкового навантаження, фіскальної ролі основних податків, позиції держави у міжнародних рейтингах та на цій основі розробка пропозиції вирішення виявлених проблемних питань. Методи дослідження представлені: аналізом вітчизняної та міжнародної законодавчої у сфері функціонування податкової системи; системним і компаративним аналізом базових показників; графічним та табличним методами; методом причинно-наслідкового аналізу взаємозв'язку змін міжнародного та вітчизняного податкового середовища; методом економічного прогнозування – для встановлення перспектив розвитку проблематики дослідження. Результати констатують, що саме цифровізація податкового адміністрування, стрімке запровадження електронних сервісів, кроки гармонізації із законодавством ЄС та реалізація інструментів OECD (BEPS, KIK, CRS, Pillar Two) створюють можливості відмовитися від позиціонування податкової системи України як низькоподаткової юрисдикції. Національна податкова система є відкритою, а тому систематизовано вагомі виклики її розвитку в умовах міжнародного податкового середовища: обмеженість податкової бази та тінізація економіки, мінливість законодавства, демографічний спад, значні інституційні ризики. Цифрова трансформація податкової системи України стала ключовим інструментом забезпечення фінансової стійкості у кризових умовах. Гармонізація податкової системи відносно правил ЄС перейшла до активного процесу, наближенням методик оподаткування ПДВ та акцизного податку, автоматичного обміну податковими даними з міжнародними фіскальними структурами та посилення стандартів корпоративного податкового підходу. У висновках окреслено стратегічні напрями трансформації національної податкової системи в цілях розширення бази оподаткування, прозорості господарювання, покращення інвестиційного клімату та наступної інтеграції у світове податкове середовище.
Авторське право (c) 2026 Алла Сергіївна Абрамова https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Податкові надходження як складова формування доходів територіальних громад
Досліджено роль податкових надходжень у формуванні доходів територіальних громад України в умовах фіскальної децентралізації та воєнного стану. Розкрито засади формування доходної бази місцевих бюджетів, а також визначено місце податкових надходжень у системі фінансового забезпечення органів місцевого самоврядування. Проаналізовано динаміку частки доходів місцевих бюджетів у ВВП у 2015–2025 роках і структуру податкових надходжень бюджетів територіальних громад. Встановлено, що податкові надходження залишаються ключовим джерелом фінансової автономії органів місцевого самоврядування, а їх фінансова значимість безпосередньо залежить від архітектоніки фіскального простору та характеру міжбюджетних відносин. Доведено, що впровадження реформи фіскальної децентралізації сприяло зростанню питомої ваги місцевих податків і зборів у структурі доходів місцевих бюджетів та посиленню фінансової спроможності територіальних громад. Особливу увагу приділено впливу зовнішніх шоків на трансформацію фіскальної політики України. Охарактеризовано специфіку застосування стимулюючих і компенсаторних інструментів податкового регулювання в умовах воєнного стану, зокрема зміну механізмів адміністрування єдиного податку та майнового оподаткування. Досліджено динаміку надходжень місцевих податків і зборів, їх співвідношення до ВВП та загальних податкових надходжень, а також регіональні особливості формування доходів місцевих бюджетів. Визначено, що найбільший фіскальний потенціал для територіальних громад мають єдиний податок і податок на майно, які характеризуються відносною стійкістю навіть в умовах дії екзогенних соціально-економічних шоків. Обґрунтовано необхідність подальшого вдосконалення механізмів адміністрування місцевих податків та зборів з метою посилення фінансової самодостатності територіальних громад та забезпечення стійкого соціально-економічного розвитку регіонів України.
Авторське право (c) 2026 Руслан Олександрович Обухов https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Аналітичне оцінювання економічних ефектів упровадження штучного інтелекту в банківській сфері
Цифровізація фінансового сектору супроводжується активним упровадженням інтелектуальних алгоритмів обробки даних, що змінює підходи до управління банківськими процесами та формування вартості фінансових послуг. Підвищення конкуренції та вимоги до операційної ефективності зумовлюють необхідність кількісного вимірювання економічних результатів використання інтелектуальних систем у банківській діяльності. Мета дослідження– визначення та систематизація економічних ефектів упровадження технологій штучного інтелекту в банківській сфері з позиції їх впливу на витрати, доходи, ризики та ефективність. Методи. Застосовано методи економічного аналізу, порівняння, узагальнення наукових підходів, а також елементи економіко-статистичного оцінювання. Використано логічно-структурний підхід для класифікації ефектів та їх групування за напрямами впливу. Проведено аналіз практик застосування інтелектуальних систем у кредитуванні, управлінні ризиками, клієнтському сервісі та внутрішніх операційних процесах банків. Результати. Встановлено, що використання інтелектуальних алгоритмів забезпечує зниження операційних витрат унаслідок автоматизації рутинних процесів, підвищення точності оцінювання кредитоспроможності та зменшення рівня дефолтів. Виявлено зростання доходів банківських установ через персоналізацію фінансових продуктів і поліпшення якості клієнтського досвіду. Обґрунтовано ефект збільшення продуктивності праці, який проявляється в скороченні часу обробки транзакцій та ухвалення управлінських рішень. Доведено, що впровадження інтелектуальних систем сприяє зниженню інформаційної асиметрії та підвищенню прозорості фінансових операцій. Водночас ідентифіковано додаткові витрати на інтеграцію технологій, кібербезпеку та необхідність оновлення інфраструктури. Висновки. Економічні ефекти впровадження штучного інтелекту мають комплексний характер і відображаються в покращенні ефективності, зростанні дохідності та оптимізації ризиків банківської діяльності. Отримані результати підтверджують доцільність інтеграції інтелектуальних технологій як інструменту підвищення конкурентоспроможності фінансових установ. Перспективи подальших досліджень пов’язані з розробленням моделей кількісного вимірювання інтегрального ефекту та оцінювання довгострокових наслідків цифрової трансформації банківського сектору.
Авторське право (c) 2026 Вадим Михайлович Березовик, Галина Петрівна Гончар, Олександр Андрійович Антонюк https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Гармонізація фінансового та податкового обліку відстрочених податкових активів і зобов'язань в контексті євроінтеграції
Євроінтеграційні процеси в Україні супроводжуються необхідністю узгодження правил формування фінансової звітності та визначення податкових зобов’язань. Відмінності між національними стандартами бухгалтерського обліку та міжнародними вимогами у сфері відображення тимчасових різниць зумовлюють виникнення дисбалансів у відображенні відстрочених податкових активів і зобов’язань, впливаючи на достовірність фінансової інформації та ефективність управлінських рішень. Метою дослідження є обґрунтування теоретичних і методичних засад гармонізації фінансового та податкового обліку відстрочених податкових активів і зобов’язань в умовах євроінтеграції. Методологічну основу дослідження становлять загальнонаукові та спеціальні методи, зокрема аналіз і синтез для визначення сутності відстрочених податкових різниць, метод порівняння для зіставлення національної та міжнародної практики обліку, системний підхід для формування цілісного бачення процесів гармонізації, а також метод логічного узагальнення результатів для формулювання висновків і пропозицій. У результаті дослідження встановлено основні відмінності між фінансовим і податковим підходами до визнання та оцінки відстрочених податкових активів і зобов’язань, що зумовлені різними цілями облікових систем. Визначено, що гармонізація обліку передбачає узгодження принципів визнання тимчасових різниць, удосконалення методики їх оцінювання та адаптацію національної нормативної бази до вимог міжнародних стандартів фінансової звітності. Обґрунтовано необхідність упровадження єдиного концептуального підходу до відображення податкових наслідків господарських операцій, що забезпечить підвищення прозорості фінансової інформації та зіставності звітних показників. У висновках зазначено, що гармонізація фінансового та податкового обліку відстрочених податкових показників є важливою передумовою інтеграції України до європейського економічного простору. Запропоновані напрями вдосконалення облікової практики сприятимуть підвищенню якості фінансової звітності, зменшенню інформаційних асиметрій та посиленню інвестиційної привабливості суб’єктів господарювання.
Авторське право (c) 2026 Наталія Михайлівна Жидовська, Тетяна Володимирівна Ігнатенко, Олена Петрівна Кузьменко https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Сценарне моделювання фінансової стійкості підприємств у посткризовий період
У статті розглянуто забезпечення фінансової стійкості підприємств у період відновлення після кризових потрясінь, що супроводжується нестабільністю економічного середовища, обмеженістю ресурсів і зростанням невизначеності. Посилення впливу зовнішніх і внутрішніх чинників зумовлює необхідність застосування інструментарію, здатного враховувати альтернативні варіанти розвитку подій та забезпечувати обґрунтованість управлінських рішень. Мета статті полягає у формуванні методичного інструментарію відтворення фінансового стану підприємства з урахуванням варіативних змін основних показників у динамічному середовищі. Методи охоплюють системний аналіз, економіко-математичне формалізування, прогнозування, імітаційні розрахунки та порівняльне оцінювання альтернатив розвитку. Аналітична база поєднує кількісні індикатори та якісні характеристики діяльності, що дозволяє відобразити комплексний вплив факторів середовища функціонування. Результати відображають розроблення інструментарію, який забезпечує визначення можливих станів підприємства за різних варіантів розвитку, оцінювання рівня фінансової рівноваги, виявлення зон підвищеного ризику та прогнозування наслідків управлінського впливу. Передбачено формування альтернативних траєкторій функціонування з урахуванням динаміки доходів, витрат, ліквідності, платоспроможності та структури капіталу. Отримані положення сприяють підвищенню точності фінансового планування, узгодженості управлінських дій і здатності до своєчасного реагування на зміни економічного середовища. Висновки засвідчують доцільність використання запропонованого інструментарію для підтримки процесів прийняття рішень у сфері фінансового управління підприємством. Практичне значення полягає в можливості зміцнення стабільності функціонування, підвищення ефективності використання ресурсів і забезпечення сталого розвитку в умовах невизначеності.
Авторське право (c) 2026 Юрій Олексійович Костенко, Володимир Орестович Романишин, Вікторія Володимирівна Круш https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Вплив інфляції на показники рентабельності підприємств в сучасних умовах
В умовах сучасної макроекономічної нестабільності інфляція виступає одним із ключових системних чинників, що визначають параметри формування фінансових результатів суб’єктів господарювання, зумовлюючи трансформацію структури витрат, доходів, цінової політики та механізмів забезпечення ефективності діяльності підприємств. Посилення інфляційних процесів супроводжується зростанням вартості виробничих ресурсів, трудових ресурсів, фінансових ресурсів, зміною рівня платоспроможного попиту, підвищенням вартості кредитних ресурсів та посиленням макроекономічної невизначеності, що безпосередньо впливає на показники прибутковості суб’єктів господарювання. За таких умов особливої актуальності набуває проблема кількісної оцінки характеру, напряму та ступеня впливу інфляції на рентабельність підприємств як інтегрального показника ефективності їх функціонування. Водночас сучасні наукові дослідження переважно зосереджені на загальній характеристиці інфляційних процесів, тоді як питання економіко-аналітичної оцінки впливу інфляції на результати діяльності підприємств залишаються недостатньо розкритими, що зумовлює актуальність даного дослідження. Метою дослідження є визначення характеру, напряму та ступеня впливу інфляції на показники рентабельності підприємств України в умовах макроекономічної нестабільності, а також дослідження взаємозв’язку між інфляційними процесами та результативністю діяльності суб’єктів господарювання. У дослідженні використано комплекс загальнонаукових і спеціальних методів, зокрема методи теоретичного узагальнення, аналізу та систематизації – для дослідження економічної сутності інфляції та рентабельності підприємств; економіко-статистичний аналіз – для оцінки динаміки макроекономічних показників; методи порівняльного аналізу – для дослідження тенденцій зміни показників рентабельності; кореляційний аналіз та коефіцієнт кореляції Пірсона – для визначення ступеня та напряму взаємозв’язку інфляції та рентабельності підприємств. Результати дослідження засвідчили, що інфляція впливає на показники рентабельності підприємств через витратний, ціновий, попитовий, фінансовий та очікувальний канали, що зумовлює зміну структури витрат і доходів суб’єктів господарювання та трансформацію умов забезпечення ефективності їх діяльності. Встановлено, що макроекономічне середовище України у 2020-2024 рр. характеризувалося високою волатильністю та нестабільністю фінансових результатів підприємств. Визначено, що найбільш негативний вплив інфляційного тиску на показники рентабельності спостерігався у 2022 році внаслідок поєднання воєнних і макроекономічних викликів, що супроводжувалося різким скороченням ВВП та суттєвим погіршенням ефективності діяльності суб’єктів господарювання. За результатами кореляційного аналізу встановлено наявність помірного оберненого взаємозв’язку між інфляцією та рентабельністю підприємств, що свідчить про тенденцію до зниження ефективності діяльності підприємств в умовах посилення інфляційного тиску. Висновки. Доведено, що інфляція є вагомим дестабілізуючим макроекономічним чинником, який негативно впливає на показники рентабельності підприємств через механізми зростання витрат, посилення фінансової невизначеності та погіршення умов здійснення господарської діяльності. Обґрунтовано доцільність використання економіко-аналітичних методів для кількісної оцінки взаємозв’язку між інфляцією та фінансовими результатами діяльності підприємств. Отримані результати можуть бути використані для підвищення обґрунтованості управлінських рішень щодо формування фінансової та цінової політики підприємств, оптимізації структури витрат та адаптації суб’єктів господарювання до умов макроекономічної нестабільності.
Авторське право (c) 2026 Сергій Васильович Підгаєць https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Сучасне розуміння фінтеху як цифрової фінансової екосистеми
Мета. Метою статті є уточнення сучасного змісту поняття фінтеху як міждисциплінарної категорії, що відображає не лише використання інформаційних технологій у фінансових послугах, а й зміну логіки створення споживчої цінності, конкурентної взаємодії, регуляторного нагляду та інституційної архітектури фінансового ринку. Актуальність дослідження зумовлена тим, що в науковому і прикладному дискурсі фінтех часто ототожнюють або з окремими технологіями, або зі стартапами, тоді як цифровізація фінансового сектору вже сформувала складні екосистемні зв’язки між банками, небанківськими установами, технологічними платформами, регуляторами, споживачами та постачальниками даних. Методи. У статті використано методи системного аналізу, порівняння, узагальнення, логіко-семантичного аналізу дефініцій, контент-аналізу наукових і інституційних джерел, а також структурно-функціональний підхід до виокремлення ключових вимірів сучасного фінтеху. Емпіричну основу становить авторська систематизація визначень і підходів, представлених у міжнародних організаціях, центральнобанківських матеріалах та сучасних наукових публікаціях, що дозволило виявити повторювані смислові акценти у трактуванні поняття. Результати. Обґрунтовано, що фінтех доцільно розглядати як інтегровану цифрову фінансову екосистему, у якій технологічні рішення, дані, алгоритмічні моделі, платформи та регуляторні механізми взаємодіють для створення, доставки й масштабування фінансових продуктів і сервісів. Визначено чотири взаємопов’язані виміри сучасного розуміння фінтеху: технологічний, сервісно-бізнесовий, інституційно-екосистемний та регуляторно-ризиковий. Запропоновано авторське визначення фінтеху, яке враховує його технологічну основу, ціннісну спрямованість, мережеву природу та необхідність збалансування інновацій із фінансовою стабільністю, кіберстійкістю, захистом даних і доступністю послуг. Висновки. Сучасне трактування фінтеху має виходити за межі редукції до набору цифрових інструментів. Наукова новизна роботи полягає в переході від технологічного до екосистемного підходу, що дозволяє точніше описувати трансформацію фінансових послуг, поведінку учасників ринку та напрями регулювання. Подальші дослідження доцільно спрямувати на вимірювання зрілості фінтех-екосистем, оцінювання впливу відкритого банкінгу, штучного інтелекту та цифрових платформ на конкуренцію, фінансову інклюзію і стійкість фінансового сектору.
Авторське право (c) 2026 Євгенія Олегівна Малишко, Володимир Васильович Чернишов https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Впровадження технології блокчейн для підвищення прозорості та ефективності використання бюджетних коштів у публічних фінансах
У сучасних умовах цифровізації економіки особливої актуальності набуває проблема підвищення прозорості та ефективності використання бюджетних коштів у публічних фінансах. Наявні механізми фінансового контролю не завжди гарантують належний рівень відкритості, підзвітності та запобігання корупційним ризикам. У цьому контексті перспективним інструментом є технологія блокчейн, яка здатна забезпечити високий рівень надійності, незмінності та відкритості фінансової інформації. Метою статті є дослідження можливостей імплементації блокчейн-технологій у систему управління публічними фінансами, а також оцінювання їх впливу на підвищення прозорості, підзвітності та ефективності бюджетного процесу. Методи. У процесі дослідження використано комплекс загальнонаукових і спеціальних методів, зокрема: аналіз і синтез – для узагальнення теоретичних підходів, порівняльний аналіз – для вивчення закордонного досвіду, методи логічного узагальнення – для формування висновків. Інформаційну основу становили наукові публікації, аналітичні звіти та матеріали міжнародних організацій щодо використання цифрових технологій у публічному секторі. Результати. Обґрунтовано доцільність імплементації блокчейн-технологій у процесі управління бюджетними коштами та визначено ключові переваги їх застосування, зокрема підвищення прозорості фінансових операцій, зниження потенціалу для маніпуляцій і корупційних зловживань, а також автоматизацію процедур контролю та обліку бюджетних видатків. Проаналізовано основні напрями використання блокчейну у публічному секторі, включаючи сферу державних закупівель, аудиту та фінансового моніторингу. Крім того, виявлено основні проблеми впровадження, пов’язані із технологічними, нормативно-правовими та інституційними обмеженнями. Висновки. Доведено, що інтеграція блокчейн-технологій у систему управління публічними фінансами має значний потенціал для підвищення ефективності функціонування та прозорості бюджетного процесу. Водночас їх практична реалізація потребує створення відповідної нормативно-правового забезпечення, розвитку цифрової інфраструктури та підвищення рівня цифрових компетентностей учасників бюджетного процесу. Перспективи подальших наукових досліджень полягають у розробленні прикладних моделей імплементації блокчейн-рішень з урахуванням специфіки національної економіки та інституційного середовища.
Авторське право (c) 2026 Віталіна Анатоліївна Делас, Євгенія Анатоліївна Носова, Наталія Анатоліївна Плєшакова, Роман Володимирович Рак, Олена Богданівна Яфінович https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
International practice in the development of voluntary health insurance schemes and the potential for their implementation in Ukraine
This article aims to examine international practices in the development of voluntary health insurance systems, identify their key features, advantages and disadvantages, and determine the opportunities, tools and mechanisms for applying best practices to the Ukrainian context, taking into account the specific nature of the domestic healthcare system, the level of development of the insurance market and European integration priorities The study utilised the following methods: systematic analysis to examine VHI systems as components of healthcare systems; comparative analysis to compare different VHI models; statistical analysis to process data on VHI markets in different countries; and the generalisation method to formulate conclusions and recommendations regarding the adaptation of international experience. Results. The main models of voluntary health insurance used in the healthcare systems of various countries have been systematised. Their key approaches to organization and operations have been analysed. The strengths and weaknesses of the analysed VHI models have been examined. Priority strategic directions for integrating voluntary health insurance into the domestic healthcare system have been outlined. Conclusions. The study has shown that voluntary health insurance (VHI) in developed countries serves as a flexible complement to state or compulsory healthcare financing schemes, expanding the range of services, accelerating access to treatment, and improving its quality. The results of the analysis confirm that, to implement international experience in Ukraine, it is necessary to take into account institutional, economic, and social realities, establish cooperation between insurers and clinics, improve the regulatory framework, and increase public confidence, which will ensure wider access to high-quality medical care and reduce the burden on the budget.
Авторське право (c) 2026 Iaroslava Nazarenko, Nataliia Tesliiuk, Nataliia Levkovets, Tetiana Turpak https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Вплив цифровізації та криптовалют на офшорні фінансові центри
У статті розглянуто вплив цифровізації та розвитку криптовалют на трансформацію офшорних фінансових центрів у сучасній фінансовій системі, що є метою дослідження статті. Визначено ключові зміни у механізмах руху капіталу, фінансових послуг та регуляторному середовищі під впливом цифрових технологій. Цифровізація фінансових відносин та стрімкий розвиток криптовалют формують нову систему глобальної фінансової системи, у якій традиційні офшорні фінансові центри зазнають суттєвих змін. Використання технологій цифрових активів і онлайн-фінансових ресурсів змінює способи переміщення капіталу, підвищує швидкість транзакцій та зменшує залежність від класичних банківських інститутів. У цьому контексті офшорні фінансові центри трансформуються: з одного боку, вони отримують нові можливості для залучення цифрового бізнесу, з іншого — стикаються з посиленням міжнародного контролю, прозорості та регуляторного тиску. Методами дослідження є: – теоретичне узагальнення — для визначення сутності цифровізації фінансів та криптоактивів; – статистичний аналіз — для оцінки тенденцій розвитку криптовалютного ринку; – системний підхід — для комплексного розгляду трансформацій офшорних фінансових центрів. Результати дослідження: У процесі дослідження встановлено, що цифровізація та поширення криптовалют змінюють функціональні характеристики офшорних фінансових центрів. Виявлено, що: – зростає роль цифрових платформ у здійсненні фінансових операцій; – криптовалюти створюють альтернативні механізми переміщення капіталу поза традиційними фінансовими каналами; – підвищується рівень фінансових ризиків, пов’язаних із недостатньою прозорістю операцій; – посилюється міжнародна співпраця у сфері фінансового моніторингу та протидії незаконним потокам капіталу. Результати дослідження свідчать, що вплив цифоровізації на офшорні фінансові центри може підвищити рівень довіри завдяки прозорому веденню обліку та програмованим смарт-контрактам, одночасно забезпечуючи конфіденційність за допомогою технічних підходів. Висновки. Однак впровадження вимагає ретельного врахування соціально-технічних умов, зокрема питань управління, рівня обізнаності користувачів та сумісності систем, особливо, пов’язаних із технологією блокчейн, та на розробці платформ впровадження в реальних умовах.
Авторське право (c) 2026 Ольга Володимирівна Смагло https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Ensuring the security of the banking system on the basis of innovative metaspace technologies
The article reveals scientific and applied aspects of ensuring the security of the banking system based on innovative metaspace technologies. Modern trends in the development of the banking system in the context of the active implementation of Blockchain technologies, Big Data and digital financial platforms are studied. It is established that the rapid spread of digital banking services, VR/AR technologies and decentralized financial systems is accompanied by increased cyber risks, an increase in the number of digital frauds, data leaks and threats to the information security of banking institutions. The need to form a comprehensive system for protecting banking infrastructure based on modern metaspace technologies is substantiated. The purpose of the article is to study the strategic directions of ensuring the security of the banking system based on innovative metaspace technologies and to determine the impact of modern cyber threats on the functioning of financial institutions in the process of integrating Blockchain and AI technologies into banking activities. Particular attention is paid to the use of Blockchain technologies to ensure the transparency of financial transactions and monitor cyber risks, protect digital infrastructure and smart contracts to minimize the risks of financial fraud. The research methods are based on the use of a systematic approach to assessing the security of the banking system, methods of comparative analysis, statistical generalization, economic modeling and graphic visualization of research results. To assess the trends in the development of digital banking and the level of cyber threats, methods of dynamic analysis of statistical indicators were used.The results of the study showed that during 2020-2024, there was a significant increase in the volume of digital banking transactions due to the activation of the metaspace platform in the banking system.It was found that the increase in the level of digitalization of the banking system is accompanied by a simultaneous increase in the number of cyber incidents, phishing attacks, software-on-demand threats and cases of compromise of digital assets. It was proven that traditional banking infrastructure protection systems do not provide a sufficient level of security. At the same time, it was determined that in the context of the development of innovative metaspace technologies, as a decentralized financial platform, Blockchain, AI, secure cloud services and biometric identifiers are being integrated into the banking system in order to increase the level of protection of financial transactions, ensure the transparency of digital transactions and minimize the risks of unauthorized access to banking transactions. A strategy for ensuring the security of the banking system based on innovative metaspace technologies is proposed, which involves the formation of a multi-level cyber protection system, the development of the digital infrastructure of banks, the implementation of AI-risk monitoring and the adaptation of regulatory policy to the conditions of metaspace development. The conclusions show that the use of innovative metaspace technologies in the banking system security system contributes to increasing its cyber resilience by reducing the level of digital risks and ensuring the stability of banking activities in the conditions of digitalization of the economy. The implementation of the proposed strategy will allow to ensure effective protection of banking data, minimize financial losses from cyber threats and increase the level of customer trust in digital banking services. Further research should be directed at the development of adaptive models of cyber risk management, improving mechanisms for regulating the financial platform of metaspace and forming international standards for digital security of the banking system.
Авторське право (c) 2026 Svitlana Kushnir, Liudmyla Sakhno, Serhii Kostornoi https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Цифровізація міжнародного фінансового ринку: можливості, ризики та аспекти кібербезпеки
У цій статті йдеться про цифрові фінанси та їх наслідки для фінансової доступності та фінансової стабільності. Цифрове фінансування через фінтех-провайдерів має позитивний ефект для фінансової інклюзії в країнах, що розвиваються та розвинутих економіках, і зручність, яку цифрове фінансування надає особам із низьким і мінливим доходом, часто є для них ціннішою, ніж вищі витрати, які вони сплатять, щоб отримати такі послуги від звичайних регульованих банків. Незважаючи на переваги цифрових фінансів, ця стаття висвітлила деякі з них виклик, які цифрові фінанси створюють для фінансової доступності та фінансової стабільності. Цифрові технології не лише модернізують фінансову систему, а й вимагають нового рівня цифрової відповідальності та безпеки. У цифрову епоху кібербезпека стає невід’ємною складовою фінансової стійкості. Вона визначає рівень довіри до банківських і фінансових установ, забезпечує надійність платіжної інфраструктури та формує підґрунтя для сталого економічного розвитку. Лише за умов інтегрованого підходу, що поєднує технологічні інновації, ефективне регулювання та підготовку кадрів, цифровізація стане драйвером прогресу, а не фактором ризику для фінансової системи. Метою дослідження є аналіз процесів цифровізації фінансової системи, визначення основних кіберзагроз, що виникають у процесі цифрової трансформації фінансового сектору, а також розробка рекомендацій щодо підвищення рівня кібербезпеки фінансових установ. Наукова новизна роботи полягає у поглибленні теоретичних підходів до дослідження цифровізації фінансової системи та обґрунтуванні сучасних механізмів забезпечення кібербезпеки фінансового сектору та у аналізі впливу процесів цифровізації на функціонування міжнародного фінансового ринку з урахуванням взаємозв’язку між технологічними інноваціями, фінансовою стабільністю та кібербезпекою. Зокрема: систематизовано основні кіберзагрози, що виникають у процесі цифровізації фінансової системи; удосконалено підходи до оцінки кіберризиків у фінансових установах; запропоновано напрями підвищення кіберстійкості фінансової системи в умовах цифрової трансформації. У процесі дослідження використано такі методи: метод аналізу та синтезу – для дослідження теоретичних основ цифровізації фінансової системи; системний підхід – для комплексного дослідження кібербезпеки фінансової системи; узагальнення – для формування висновків і рекомендацій. Практична значимість роботи полягає у можливості використання отриманих результатів для підвищення рівня кібербезпеки фінансових установ та вдосконалення механізмів захисту фінансової інформації. Висновки. Запропоновані рекомендації можуть бути використані банками, фінансовими установами та органами державного регулювання для мінімізації кіберризиків і забезпечення стабільності фінансової системи в умовах цифровізації.
Діяльність страхових компаній в умовах сталого розвитку
Актуальність дослідження зумовлена підвищенням ролі сталого розвитку в страхуванні. Страхові компанії постійно адаптують свою продуктову та інвестиційну політику до умов динамічного зовнішнього середовища, яке особливо змінюється через війну та характеризується підвищенням ESG-ризиків. Метою статті визначено дослідження впливу ESG-ризиків на діяльність страхових компаній та розробка пропозицій щодо подальших кроків цих компаній у напрямку сталого розвитку. Методи. У процесі дослідження використано методи аналізу й синтезу – для виявлення тенденцій розвитку страхових компаній в контексті сталого розвитку, порівняльного аналізу – для співставлення структури інвестиційних портфелів страхових компаній та їх звітності, графічного аналізу – для наочного представлення тенденцій діяльності страхових компаній, а також логічного узагальнення – для формування практичних рекомендацій щодо сталого розвитку страхових компаній. Результати. Досліджено продуктову та інвестиційну політику страхових компаній щодо врахування принципів сталого розвитку. Виявлено, що страхові компанії України активно адаптують свої страхові продукти до реалій війни і при цьому враховують багато аспектів сталого розвитку. Разом з тим, їх інвестиційна політика залишається консервативною, що прослідковується через концентрацію портфелів цінних паперів в ОВДП. Встановлено, що розкриття інформації щодо сталого розвитку в страхових компаніях України має фрагментарний характер і представлене переважно в дочірніх компаніях іноземних страхових груп. Висновки. Доведено, що страхові компанії активно інтегрують принципи сталого розвитку у свою продуктову політику. В інвестиційній політиці та звітуванні така адаптація прослідковується помірно. Звітування про ESG‑ризики є невідворотною перспективою для страхових компаній і вже сьогодні вони повинні вивчати природу цих ризиків, особливості їх вимірювання та оцінки і впливу на різні аспекти діяльності страхової компанії, що є перспективою майбутніх наукових пошуків.
Авторське право (c) 2026 Людмила Анатоліївна Гербич https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ПРОГНОЗУВАННЯ ПОКАЗНИКІВ НАДІЙНОСТІ КОМПОЗИТНИХ СТІНОВИХ БЛОКІВ НА ОСНОВІ БАРИТУ ТА МАГНЕТИТУ
Сучасне будівництво спеціалізованих об’єктів в Україні, зокрема медичних центрів, атомних станцій, промислових комплексів, потребує матеріалів із підвищеними захисними властивостями від іонізуючого випромінювання. Використання важких наповнювачів, зокрема сульфату барію та оксиду заліза, дає змогу суттєво підвищити густину стінових блоків, однак важливим питанням залишається прогнозування їхньої надійності протягом тривалого терміну експлуатації в різних кліматичних зонах. Метою статті є обґрунтування системи показників та методів прогнозування надійності композитних стінових блоків на основі бариту та магнетиту з урахуванням регіональних особливостей України. У процесі дослідження застосовано аналіз нормативних вимог (ДСТУ), статистичне моделювання (розподіл Вейбулла, імітація Монте-Карло), а також методи прискореного старіння та неруйнівного контролю. У результаті дослідження визначено основні критерії довговічності: міцність на стиск (≥10 МПа), морозостійкість (≥25 циклів), водопоглинання (≤10%), збереження густини (≥95%) та радіаційного захисту (≥90%). Встановлено, що співвідношення бариту до магнетиту в діапазоні 60:40 – 80:20 впливає на початкову міцність (18–32 МПа), густину (2800–3500 кг/м³) та прогнозоване збереження міцності через 50 років (82–93%). Для різних кліматичних зон (західна, центральна, східна, південна, північна) оцінено ризики деградації: цикли замерзання-відтавання (30–80 на рік), вологість (55–80%), сульфатну та хлоридну атаку. Економічний аналіз засвідчує, що вартість композитів у 1,5–2,5 раза вища за звичайний бетон, однак точне прогнозування дає змогу оптимізувати витрати на технічне обслуговування й подовжити термін служби на 15–25% в агресивних середовищах. У висновках зазначено, що інтеграція ймовірнісних моделей, неруйнівного моніторингу та технологій цифрових двійників дозволяє зменшити невизначеність довгострокових прогнозів із ±20–25% до ±10–15%, що підвищує економічну обґрунтованість застосування цих матеріалів у стратегічних інфраструктурних проєктах України. Подальші дослідження мають бути спрямовані на створення галузевих баз даних експлуатаційних характеристик та адаптацію європейських протоколів випробувань до національних стандартів.
Авторське право (c) 2026 Сергій Сергійович Дериземля, Ірина Владиславівна Огороднік https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ПОДАТОК НА ДОХОДИ ФІЗИЧНИХ ОСІБ ЯК КЛЮЧОВИЙ ІНСТРУМЕНТ МІЖБЮДЖЕТНИХ ВІДНОСИН ТА ФІНАНСОВОЇ СПРОМОЖНОСТІ ТЕРИТОРІАЛЬНИХ ГРОМАД
У статті розглянуто роль податку на доходи фізичних осіб у формуванні доходів місцевих бюджетів та забезпеченні фінансової спроможності територіальних громад України. Визначено, що податок на доходи фізичних осіб є одним із ключових бюджетоутворюючих податків, який забезпечує фінансування соціальної інфраструктури, житлово-комунального господарства, освіти, охорони здоров'я та інших напрямів місцевого розвитку. Проаналізовано сучасний механізм зарахування ПДФО до місцевих бюджетів відповідно до положень Бюджетного кодексу України та особливості його функціонування в умовах децентралізації. Обґрунтовано, що чинна система розподілу податку за місцем розташування роботодавця спричиняє суттєві диспропорції у фінансовому забезпеченні територіальних громад, оскільки значна частина податкових надходжень концентрується у великих містах. Досліджено вплив внутрішньої міграції населення, збільшення кількості внутрішньо переміщених осіб та діяльності відокремлених структурних підрозділів підприємств на процес розподілу ПДФО між бюджетами територіальних громад. Встановлено, що значна частина платників податків працює поза межами зареєстрованого місця проживання, що посилює дисбаланс між фактичним споживанням місцевих послуг і надходженням податкових ресурсів до відповідних бюджетів. Проаналізовано рівень податкоспроможності територіальних громад та визначено основні проблеми фінансового вирівнювання місцевих бюджетів. Розглянуто європейський досвід розподілу податку на доходи фізичних осіб та підходи до контролю за місцем проживання платників податків. Обґрунтовано необхідність реформування механізму зарахування ПДФО з метою забезпечення більш справедливого розподілу фінансових ресурсів між громадами, підвищення фінансової автономії місцевого самоврядування та зміцнення бюджетної безпеки держави.
Авторське право (c) 2026 Ірина Сергіївна Андрющенко https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ФІНАНСОВО-ЦИФРОВА АРХІТЕКТУРА ІНТЕГРАЦІЇ ПУБЛІЧНО-ПРИВАТНОГО ПАРТНЕРСТВА У СИСТЕМУ ПУБЛІЧНИХ ЗАКУПІВЕЛЬ
У статті розроблено фінансово-цифрову архітектуру інтеграції механізмів публічно-приватного партнерства (ППП) у систему публічних закупівель, що базується на логіці синтезу інструментарію ризик-менеджменту з цифровою екосистемою моніторингу життєвого циклу інфраструктурних активів. Побудовано систему оцінювання результативності інтеграції, яка ґрунтується на поєднанні функціональних блоків: фінансового моделювання вартості капіталу (WACC), алгоритмічного моніторингу KPI через IoT-платформи, імовірнісного стрес-тестування фіскальних ризиків (FRAT) та нормативно-правового забезпечення інституційної прозорості. Виконано перехід від ізольованого оцінювання тендерних процедур до аналізу ППП як верифікованого інвестиційного активу, що дозволило ідентифікувати ефект «цифрової премії довіри» та його вплив на зниження вартості запозичень. Розроблено авторський методологічний підхід до оцінювання фінансової ефективності ППП через запровадження індексу цифрової зрілості (Idm), який забезпечує динамічне коригування ставки дисконтування у моделях NPV з урахуванням рівня інформаційної прозорості. Запропоновано методичний інструментарій стрес-тестування умовних фіскальних зобов'язань, що передбачає реалізацію послідовних етапів оцінювання: від декомпозиції складових ризикової надбавки до віртуального резервування капіталу в системі управління публічними фінансами. Це забезпечує прикладну реалізацію моделі проактивного управління боргом, мінімізуючи «фіскальні шоки» та забезпечуючи фінансову конвергенцію публічних закупівель з вимогами міжнародних інституційних інвесторів. Обґрунтовано необхідність трансформації системи Prozorro у фінансово-аналітичний хаб, здатний забезпечити безперервний доступ до верифікованих даних для автоматизації бюджетних платежів, що є ключовою умовою підвищення інвестиційної привабливості України у контексті повоєнного відновлення.
Авторське право (c) 2026 Наталія Ткаченко https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Історія виникнення, поширення у світовій практиці та розвитку факторингу як фінансового та інвестиційного інструменту взаємодії кредитних установ та суб'єктів господарювання
Статтю присвячено аналізу історичних аспектів розвитку факторингу як фінансового та інвестиційного інструменту взаємодії кредитних установ та суб'єктів господарювання. Метoю дослідження є аналітичне висвітлення основних історичних етапів формування та розвитку факторингу як важливого фінансового інструменту взаємодії кредитних установ та суб'єктів господарювання з урахуванням бачення особливостей перспектив його застосування в економіці України. При проведенні дослідження використано методи: загального і конкретного, пізнання, індукції та дедукції; аналізу і синтезу. Результати. Визначено історичні етапи розвитку факторингу, основними з яких є етап становлення товарного та фінансового факторингу. Визначено, що, не зважаючи на перші ознаки застосування факторингу ще в далекі часи минулих тисячоліть, а потім і його визнання в епоху Середньовіччя, основні передумови активізації у застосуванні залишаються практично незмінними в напряму взаємозалежності з такими макроекономічними факторами як темпи зростання ВВП країни, обсяги виробництва у тій чи іншій галузі економіки, а також порядок платіжної дисципліни щодо суб'єктів господарювання. Доведено, що саме цифровізація в системі операції факторингу стала могутнім поштовхом активного застосування його в міжнародній торгівлі. Висновки. Запорукою подальшого поширення факторингу має стати обґрунтоване врахування напрямів грошово-кредитної політики з чітким значенням правил ведення розрахунків між суб'єктами, а також здійснення на цій основі реалістичного фінансового планування макропоказників при окреслених пріоритетах та головних завданнях розвитку виробничих процесів у провідних галузях економіки України.
Авторське право (c) 2026 Людмила Миколаївна Бабич, Ірина Владиславівна Горобінська, Ярослава Ярославівна Назаренко, Наталія Петрівна Теслюк, Олена Ігорівна Гуцалюк https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ПОДАТКОВА КУЛЬТУРА В СИСТЕМІ УПРАВЛІННЯ ПОДАТКОВИМИ РИЗИКАМИ: ІНСТИТУЦІЙНО-ПОВЕДІНКОВИЙ МЕХАНІЗМ ТА ІНТЕГРАЛЬНА МОДЕЛЬ ОЦІНЮВАННЯ ЕФЕКТИВНОСТІ ПОДАТКОВОЇ ПОЛІТИКИ
Метою статті є теоретико-методологічне обґрунтування податкової культури як системоутворювального чинника управління податковими ризиками та розроблення інтегрованого інституційно-поведінкового підходу до оцінювання її впливу на ефективність податкової політики. Методологічну основу становлять інституційний, поведінковий і системний підходи. Використано структурно-функціональний, компаративний та індикативний аналіз, а також елементи індексного моделювання для формалізації податкової культури як латентного соціально-економічного феномену. Обґрунтовано багатовимірну природу податкової культури, що інтегрує інституційні, поведінкові та економічні компоненти. Визначено механізм її впливу на податкову поведінку та формування податкових ризиків через взаємодію довіри, соціальних норм і економічних стимулів. Сформовано логіку причинно-наслідкових зв'язків «податкова культура – податкова поведінка – податкові ризики – ефективність податкової політики». Запропоновано інтегральний індекс податкової культури (Tax Culture Index), що базується на агрегуванні показників податкового розриву, рівня тіньової економіки, інституційної довіри та добровільної комплаєнсності. Доведено, що використання індексного підходу дозволяє здійснювати кількісну інтерпретацію податкової культури та інтегрувати її у систему ризик-орієнтованого управління. Визначено ключові індикатори оцінювання податкової культури та обґрунтовано їх аналітичну взаємозалежність. Показано, що різні типи податкових ризиків мають неоднакову чутливість до змін рівня податкової культури. Доведено, що поведінкові чинники відіграють визначальну роль у формуванні податкових втрат та масштабів тіньової економіки. Податкова культура визначає характер взаємодії між державою та платниками податків і виступає ключовим фактором формування податкових ризиків. Її інтеграція у систему управління забезпечує перехід до проактивної моделі податкової політики, спрямованої на підвищення добровільного дотримання податкових зобов'язань, зниження рівня тінізації економіки та зростання ефективності фіскального управління. Обґрунтовано доцільність використання податкової культури як інструменту стратегічного управління у сфері публічних фінансів.
Авторське право (c) 2026 Володимир Миколайович Краєвський, Максим Олегович Мещеряков https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Вплив новітніх стандартів подання фінансової звітності на інвестиційну привабливість публічних компаній
Актуальність дослідження зумовлена посиленням вимог інвесторів до прозорості, зіставності та аналітичної придатності фінансової звітності в умовах глобалізації ринків капіталу та трансформації стандартів її подання. Зміна підходів до структурування й розкриття інформації зумовлює необхідність переосмислення ролі фінансової звітності як інструмента формування інвестиційних рішень і оцінювання привабливості публічних компаній. Метою дослідження є визначення та теоретичне обґрунтування впливу новітніх підходів до подання фінансової звітності на інвестиційну привабливість публічних компаній, а також окреслення напрямів її підвищення в умовах посилення вимог до прозорості та інформаційної релевантності звітних даних. Методи. У процесі дослідження використано загальнонаукові та спеціальні методи, зокрема аналіз і синтез – для узагальнення теоретичних підходів, систематизацію – для структурування характеристик фінансової звітності, порівняльний аналіз – для оцінювання змін у стандартах подання інформації, а також логічне узагальнення – для формування практичних рекомендацій. У результаті дослідження встановлено, що інвестиційна привабливість публічних компаній формується під впливом не лише фінансових показників, а й якості, узгодженості та пояснювальної здатності фінансової звітності. Виявлено, що новітні стандарти змінюють логіку інвестиційного аналізу, забезпечуючи перехід від оцінювання окремих показників до аналізу їх економічного змісту, стійкості та взаємозв’язку з ризиками. Доведено, що підвищення рівня прозорості та деталізації розкриттів сприяє зниженню інформаційної невизначеності та підвищенню довіри інвесторів. Водночас ідентифіковано ключові проблеми імплементації стандартів, зокрема невизначеність професійного судження, складність адаптації облікових практик, обмеження інформаційних систем та перевантаження звітності. У висновках обґрунтовано доцільність удосконалення підходів до формування фінансової звітності через її структуризацію, підвищення якості пояснювальних розкриттів та інтеграцію фінансових і нефінансових аспектів діяльності. Перспективи подальших досліджень пов’язані з розробленням методичних підходів до кількісного оцінювання якості фінансової звітності, поглибленням інтегрованих моделей аналізу та дослідженням впливу цифровізації на достовірність і порівнянність звітних даних.
Авторське право (c) 2026 Олена Миколаївна Мякишевська, Олег Володимирович Васюренко, Валерія Юріївна Смочко https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Аналіз грошових потоків у механізмі внутрішнього контролю та антикризового управління підприємством
Метою статті є узагальнення теоретичних положень і практичних підходів до аналізу грошових потоків у системі внутрішнього контролю та антикризового управління підприємством, а також обґрунтування його значення для забезпечення фінансової стабільності та підвищення ефективності управлінських рішень. Для досягнення поставленої мети в ході дослідження було використано комплекс відомих наукових методів : методи узагальнення було використано для узагальнення теоретичних підходів аналізу грошових потоків у системі внутрішнього контролю, а також формування узагальнених висновків; метод порівняння було використано для зіставлення різних підходів до оцінки руху грошових потоків та визначення особливостей їх аналізу в системі внутрішнього контролю та антикризового управління підприємством; метод структурно-функціонального аналізу застосовано для дослідження системи внутрішнього контролю як складової антикризового управління; системний підхід використано для розгляду аналізу грошових потоків як підсистеми внутрішнього контролю. Крім того використано методи логічного узагальнення та аналізу, які дозволили сформувати обґрунтовані висновки щодо ефективності використання аналізу грошових потоків у механізмі внутрішнього контролю. Результати. У статті досліджено сутність грошових потоків та їх значення у системі фінансового менеджменту підприємства. Визначено роль аналізу грошових потоків у забезпеченні внутрішнього контролю, фінансової безпеки та антикризового управління підприємством. Обґрунтовано, що аналіз руху грошових коштів є більш об’єктивним інструментом оцінювання фінансового стану підприємства порівняно з показниками бухгалтерського прибутку, оскільки базується на реальних фінансових операціях. Висновки. У сучасних умовах економічної нестабільності аналіз грошових потоків є важливим інструментом внутрішнього контролю та антикризового управління, що забезпечує оцінювання ліквідності, платоспроможності й фінансової стійкості підприємства на основі реальних фінансових операцій.
Авторське право (c) 2026 Ольга Василівна Заяц, Ярослава Ярославівна Назаренко, Наталія Віталіївна Бойко https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Трансформація парадигми фінансової безпеки регіону в умовах війни
У статті досліджено трансформацію парадигми фінансової безпеки регіону в умовах війни з урахуванням просторової диференціації впливу воєнних загроз та структурних змін у функціонуванні регіональних фінансових систем. Мета дослідження полягає в обґрунтуванні концептуальних змін у змісті фінансової безпеки регіону та формуванні механізмів її забезпечення в умовах воєнного стану. У процесі дослідження використано системний та структурно-функціональний підходи, методи порівняльного аналізу, узагальнення та типологізації регіонів за типом території, рівнем воєнних ризиків і ступенем збереження фінансового потенціалу. Встановлено, що в умовах війни фінансова безпека регіону втрачає виключно стабілізаційний характер і набуває ознак багаторівневої адаптивної системи, орієнтованої на забезпечення життєздатності територій. Обґрунтовано диференціацію регіонів за типами фінансової безпеки залежно від інтенсивності воєнних ризиків: від деформованих систем на тимчасово окупованих територіях до стабілізаційно-зростаючих моделей у регіонах відносної безпеки. Визначено, що ключовими детермінантами фінансової стійкості стають рівень інституційної спроможності, доступ до фінансових ресурсів, структура бюджетних доходів та здатність до швидкої адаптації управлінських рішень. Запропоновано узагальнену систему заходів забезпечення фінансової безпеки, що враховує специфіку кожного типу регіонів. Доведено, що воєнні умови зумовлюють якісну трансформацію фінансової безпеки регіону як наукової дефініції, яка переходить від орієнтації на розвиток до забезпечення функціональної стійкості та відновлювальної спроможності. Отримані результати створюють підґрунтя для подальших досліджень у напрямі формування механізмів повоєнного відновлення регіональних фінансових систем та підвищення їх адаптивної стійкості до кризових шоків.
Авторське право (c) 2026 Галина Борисівна Погріщук https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Пріоритети управління сталим розвитком туризму в гірських регіонах України: соціально-екологічний вимір
У статті досліджено теоретичні та прикладні аспекти управління сталим розвитком туризму в гірських регіонах України. Акцентовано увагу на необхідності збалансування економічних вигод із соціальною відповідальністю та екологічною безпекою. Визначено ключові пріоритети менеджменту, що включають збереження біорізноманіття, підтримку автентичності місцевих громад та впровадження інноваційних технологій ресурсозбереження. Актуальність дослідження зумовлена необхідністю трансформації системи управління туризмом у гірських регіонах України в умовах воєнних викликів та повоєнного відновлення, де пріоритетом стає збалансування інтенсивного рекреаційного використання територій із жорсткими вимогами екологічної безпеки та збереженням соціальної цілісності місцевих громад. За допомогою SWOT-аналізу проведено комплексний аналіз внутрішніх ресурсів гірських регіонів та зовнішнього середовища.
Авторське право (c) 2026 Михайло Іванович Лепкий https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Functioning of rural tourism in the context of sustainable development of the region: the entrepreneurial aspect of partnership interaction
The article reveals the scientific, theoretical and applied aspects of the functioning of rural tourism in the context of ensuring sustainable development of the region. The current trends in the development of rural tourism are studied in the context of the transformation of the regional economy, the activation of domestic tourism, the greening of economic activity and the increase in the role of territorial communities in ensuring the economic self-sufficiency of rural areas. It is established that the development of rural tourism in modern conditions is accompanied by an increase in the need for diversification of sources of income of the population, the formation of a competitive tourist environment, modernization of infrastructure and rational use of the natural resource potential of the regions. The need for the formation of an effective organizational and economic mechanism for the development of rural tourism on the principles of sustainability, innovation and regional balance is substantiated. The purpose of the article is to study the economic principles of rural tourism in the context of sustainable development of the region and to identify strategic directions for increasing the efficiency of using the tourism potential of rural areas in the context of modern socio-economic transformations. Particular attention is paid to the role of rural tourism in ensuring the economic development of regions, creating new jobs, stimulating entrepreneurial activity of the population, developing local markets for products and services, and increasing the investment attractiveness of territories. The research methods are based on the use of a systematic approach to assessing the security of the banking system, methods of comparative analysis, statistical generalization, economic modeling and graphic visualization of research results. To assess the trends in the development of digital banking and the level of cyber threats, methods of dynamic analysis of statistical indicators were used. The results of the study showed that in recent years there has been a gradual increase in demand for rural tourism services, the intensification of the development of local tourist clusters and the expansion of the range of tourist services in rural regions. It was established that the development of rural tourism contributes to the growth of incomes of the local population, an increase in the level of employment, the development of small and medium-sized businesses, as well as the preservation of the historical and cultural heritage and natural environment of the territories. It was proven that the effective functioning of rural tourism requires the improvement of transport, information and digital infrastructure, the development of marketing mechanisms for the promotion of tourist products, the attraction of investment resources and the formation of a modern system of state support for tourism activities. At the same time, it was determined that in the conditions of sustainable development of regions, the integration of environmental, economic and social components of the functioning of rural tourism, the implementation of the principles of the circular economy, support for local producers and the development of environmentally friendly forms of management are of great importance. Strategic directions for the development of rural tourism are proposed, which include the formation of a multi-level system of support for tourism activities, the development of tourism infrastructure, the digitalization of tourism services, the improvement of regional tourism policy, and the intensification of cooperation between local governments, business, and territorial communities. The conclusionsshow that the development of rural tourism on the basis of sustainable development contributes to increasing the competitiveness of the regional economy, ensures the economic stability of rural areas, stimulates innovative activity and creates the prerequisites for the effective use of the tourism potential of regions. The implementation of the proposed development directions will allow to increase the level of economic activity of rural areas, strengthen the financial capacity of territorial communities and ensure long-term socio-economic stability of regions. Further research should be directed at the development of adaptive models of management of rural tourism development, improving mechanisms for investment support of tourism activities and forming innovative instruments for stimulating the sustainable development of rural areas.
Авторське право (c) 2026 Natalia Trusova, Anastasiia Trusova https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Ризик-орієнтований податковий контроль та його вплив на облік логістичних операцій
У статті досліджено вплив ризик-орієнтованого податкового контролю на організацію бухгалтерського обліку логістичних операцій в умовах цифровізації податкового адміністрування. Обґрунтовано необхідність інтеграції податкових ризиків у систему обліково-аналітичного забезпечення підприємств логістичного сектору. Систематизовано основні податкові ризики логістичних операцій та визначено їх вплив на формування облікової інформації, документальне забезпечення й внутрішній контроль. Запропоновано структурно-логічну та циклічну моделі інтеграції податкових ризиків у систему бухгалтерського обліку логістичних операцій. Розроблено рекомендації щодо удосконалення облікової політики підприємств логістичного сектору в частині аналітичної деталізації обліку, окремого відображення транзитних коштів, внутрішнього контролю контрагентів та використання цифрових інструментів моніторингу ризикових операцій. Визначено, що реалізація запропонованих підходів сприятиме підвищенню прозорості логістичних процесів, мінімізації податкових ризиків та посиленню системи податкового комплаєнсу підприємств.
Авторське право (c) 2026 Любов Василівна Гуцаленко, Ірина Борисівна Садовська, Наталія Петрівна Кузик https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ОРГАНІЗАЦІЯ ОБЛІКУ ЗЕМЕЛЬНИХ АКТИВІВ В ІТАЛІЇ
У статті досліджено теоретичні та практичні засади організації обліку земельних активів в Італії. Висвітлено роль та функціонал італійської кадастрової системи (Catasto), яка знаходиться у підпорядкуванні Агентства доходів (Agenzia delle Entrate) та функціонує як дворівнева структура, що включає Кадастр земельних ділянок (Catasto Terreni) для сільськогосподарських земель та Кадастр будівель (Catasto Fabbricati) для забудованих територій. Розкрито особливість непробаторності італійського кадастру, за якою кадастровий запис не є абсолютним юридичним доказом права власності, а функціонує паралельно з Реєстром нерухомості (Conservatoria dei Registri Immobiliari). Охарактеризовано механізм розрахунку кадастрового доходу (Rendita Catastale) як основи фіскальної бази для оподаткування нерухомості та роль професійних посередників — геометрів і нотаріусів — у забезпеченні точності облікових даних. Проаналізовано практику екологічного обліку земельних активів через систему інвентаризації земельного використання (IUTI) для обліку викидів та секвестрації парникових газів за Кіотським протоколом. Здійснено порівняльний аналіз італійської та української систем обліку земельних активів за критеріями централізації даних, доказовості та механізмів оновлення. Обґрунтовано можливості використання італійського досвіду для вдосконалення вітчизняної системи обліку земельних активів в умовах земельної реформи в Україні.
Авторське право (c) 2026 Володимир Євгенович Швець, Наталія Василівна Гапон https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ВИКОРИСТАННЯ ХМАРНИХ ТЕХНОЛОГІЙ ЯК ІНСТРУМЕНТ В УПРАВЛІНСЬКОМУ ОБЛІКУ ФЕРМЕРСЬКИХ ГОСПОДАРСТВ
Стаття присвячена використання хмарних технологій для управлінського обліку фермерськими господарствами. Розглянута дефініції «хмарні технології» яка дозволяє віддалено обробляти та зберігати дані для прийняття управлінських рішень. Необхідність адаптувати сучасні бухгалтерські програми до вимог цифрової економіки та формування нових стандартів обробки, зберігання і аналізу даними. Впровадження хмарних рішень дозволить фермерам-підприємцям підвищити гнучкість, прозорість, що є необхідним для управління. Визначено, що «хмарні» технології поділяються на декілька основних категорій за типами надання послуг. Встановлено ряд проблем та переваг щодо використання хмарних обчислень. Для суб'єктів господарювання хмарні рішення слугують потужним інструментом для ефективного управління і прийняття рішень. Вони збільшують доступність до інформації, аналізують витрати, покращують безпеку та прозорість і знижують операційні витрати. Вступ. Вплив цифрової економіки на систему бухгалтерського обліку призводить до нових стандартів оброк даними та аналізу. Все це позначається на нормативно-правовому регулювання й інформаційно-обліковому забезпеченні суб'єктів господарювання. Тому для швидкого отримання та аналізу інформації про діяльність підприємств все частіше використовують – хмарні технології. Завдяки застосуванню отримують платформи, сервіси та різні програмні продукти, що полегшують збір, зберігання й обробку інформації в реальному часі. Застосування таких технологій на підприємствах дозволяє підвищити гнучкість, ефективність та прозорість фінансовим потокам. Мета. Мета даного дослідження є теоретичне обґрунтування «хмарних» технологій та їх імплементація в нормативно-законодавчу базу України в умовах цифрової економіки фермерськими господарствами. Оцінити потенціал хмарних рішень для ефективності облікових процесів та управлінського обліку. Виявити основні проблеми з впровадженням хмарних технологій для фермерських господарств та перспективи їх використання для підприємств. Метод (методологія). У процесі дослідження застосовано метод теоретичного узагальнення, групування та порівняння, нормативного аналізу, для формулювання проблем та переваг застосування «хмарних» технологій було використано - аналіз, синтез та моделювання. Результати. У статті досліджено використання хмарних технологій фермерськими господарствами. Досліджено нормативно-правові акти, що впроваджують використання хмарних технологій для бізнесу в цілому. Обґрунтовано, що хмарні технології впливають на систему, організацію бухгалтерського та управлінського обліку. Досліджено, що хмарні обчислення пришвидшують процес отримання облікової інформації, але з тим мають переваги та ризики. Запропонована рекомендації з удосконалення методичних підходів хмарних технологій користувачами для механізму управлінського обліку.
Авторське право (c) 2026 Алла Миколаївна УЖВА, Катерина Володимирівна МОРГУН https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ЯКІСТЬ ФІНАНСОВОЇ ЗВІТНОСТІ ЯК ЧИННИК ЕКОНОМІЧНОЇ БЕЗПЕКИ ПІДПРИЄМСТВ: ЄВРОПЕЙСЬКІ ДЕТЕРМІНАНТИ ТА ЇХ ІМПЛЕМЕНТАЦІЯ В УКРАЇНСЬКИЙ ОБЛІКОВИЙ ПРОСТІР
Метою статті є обґрунтування ролі якості фінансової звітності в умовах інтеграції нефінансової інформації та визначення її значення для забезпечення економічної безпеки підприємств у контексті європейських практик регулювання. Особливу увагу зосереджено на аналізі трансформації підходів до звітності під впливом вимог сталого розвитку, МСФЗ та директив ЄС, а також на виявленні ключових проблем і перспектив удосконалення національної системи обліку і звітності в Україні.. У процесі дослідження використано загальнонаукові та спеціальні методи пізнання, зокрема аналіз і синтез, індукцію та дедукцію, порівняльний і системний підходи, а також метод узагальнення. Інформаційною базою стали нормативно-правові акти Європейського Союзу й України, міжнародні стандарти фінансової звітності, результати емпіричних досліджень щодо прозорості та нефінансової звітності компаній, а також наукові публікації з проблематики якості звітної інформації та внутрішнього контролю.. У статті доведено, що традиційні фінансові показники не забезпечують повного відображення результатів діяльності підприємств і не дозволяють адекватно оцінити їх довгострокову стійкість та рівень економічної безпеки. Обґрунтовано доцільність інтеграції нефінансової інформації у фінансову звітність за напрямами доступності, достовірності та стратегічного закріплення. Виявлено проблему інформаційного перевантаження, характерну для сучасної звітності, та показано переваги підходів, орієнтованих на підвищення релевантності розкриттів. Запропоновано універсальну модель підвищення якості фінансової звітності, в якій ключову роль відіграє система внутрішнього контролю як інструмент мінімізації ризиків і підвищення довіри зацікавлених сторін. Проаналізовано стан і динаміку розвитку нефінансової звітності в Україні, що засвідчує наявність позитивних змін, але водночас вказує на фрагментарність практик та недостатній рівень поширення звітів. Зроблено висновок, що підвищення якості фінансової звітності на основі інтеграції нефінансової інформації є необхідною умовою зміцнення економічної безпеки підприємств і гармонізації національної практики з європейськими стандартами. Реалізація запропонованих підходів потребує комплексних змін у нормативному регулюванні, розвитку внутрішнього контролю та формування інституційних механізмів адміністрування нефінансової звітності.
Авторське право (c) 2026 Тетяна Аркадіївна Яковець https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ФІНАНСОВЕ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ СОЦІАЛЬНИХ ПОСЛУГ В УКРАЇНІ: ОБЛІКОВО-АНАЛІТИЧНИЙ ТА ПОДАТКОВИЙ АСПЕКТИ
У статті досліджено теоретико-практичні засади фінансового забезпечення соціальних послуг в Україні з акцентом на обліково-аналітичний аспект функціонування системи соціального захисту. Актуальність теми зумовлена зростанням соціальних ризиків, обмеженістю бюджетних ресурсів в умовах воєнного стану, трансформацією моделі соціальної підтримки та необхідністю підвищення ефективності використання фінансових ресурсів у соціальній сфері. Мета дослідження полягає в обґрунтуванні теоретичних і практичних засад фінансового забезпечення соціальних послуг в Україні та визначення напрямів удосконалення обліково-аналітичного механізмів підвищення результативності соціальної політики. Методи дослідження базуються на системному та структурному аналізі, узагальненні та порівнянні наукових підходів, логічному і статистичному аналізі, а також елементах інституційного та нормативно-правового аналізу. Результати. Встановлено, що фінансове забезпечення соціальних послуг в Україні характеризується значною залежністю від бюджетних ресурсів, домінуванням податкових надходжень у структурі фінансування та недостатнім рівнем розвитку обліково-аналітичного забезпечення. Чинна система обліку соціальних видатків не забезпечує належної деталізації витрат за видами послуг, категоріями отримувачів та джерелами фінансування, що ускладнює оцінювання ефективності використання бюджетних коштів. Запропоновано напрями удосконалення обліково-аналітичного забезпечення шляхом розвитку аналітичного обліку витрат у системі бухгалтерського обліку державного сектору, що дає змогу визначати фактичну собівартість соціальних послуг, підвищувати прозорість фінансових потоків та забезпечувати інформаційну основу для управлінських рішень. Обґрунтовано необхідність посилення ролі податкового механізму як ключового джерела формування фінансових ресурсів соціальної сфери. У висновках обґрунтовано потребу у комплексному підході щодо підвищення ефективності фінансового забезпечення соціальних послуг, який поєднує бюджетні, обліково-аналітичні та податкові інструменти. Реалізація запропонованих заходів сприятиме підвищенню прозорості використання фінансових ресурсів, удосконаленню системи управління соціальними видатками.
Авторське право (c) 2026 Наталія Степанівна Костишин https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Облік курсових різниць і валютних операцій у ЗЕД: типові помилки, облікова політика та податкові ризики
Метою статті є дослідження особливостей обліку курсових різниць і валютних операцій у зовнішньоекономічній діяльності підприємств, виявлення типових помилок бухгалтерського та податкового обліку, а також обґрунтування підходів до мінімізації податкових ризиків через формування ефективної облікової політики. Методи. У процесі дослідження використано методи теоретичного узагальнення, системного аналізу, порівняльного аналізу, логічного узагальнення та нормативно-правового аналізу для дослідження економічної сутності валютних операцій, механізму формування курсових різниць і практики їх бухгалтерського відображення. Результати. Установлено, що валютні операції є складним об'єктом бухгалтерського обліку, оскільки поєднують фінансові, податкові та валютно-регуляторні аспекти зовнішньоекономічної діяльності підприємства. Визначено, що курсові різниці виникають унаслідок переоцінки монетарних статей під впливом змін валютного курсу та безпосередньо впливають на фінансові результати, ліквідність і фінансову стійкість суб'єктів господарювання. Установлено, що недостатня узгодженість бухгалтерського, податкового та валютного законодавства ускладнює практичне застосування облікових процедур і підвищує ризик викривлення фінансової звітності та неправильного визначення податкових зобов'язань. Обґрунтовано, що помилки у відображенні валютних операцій можуть призводити до суттєвого викривлення фінансових результатів, зростання податкових ризиків і застосування фінансових санкцій. Аргументовано, що ефективна організація облікової політики щодо валютних операцій повинна базуватися на своєчасній переоцінці монетарних статей, належному документальному оформленні операцій та забезпеченні узгодженості бухгалтерського і податкового обліку. Висновки. Зроблено висновок, що підвищення якості облікового забезпечення валютних операцій є необхідною умовою забезпечення достовірності фінансової звітності, мінімізації податкових ризиків і зміцнення фінансової безпеки підприємств у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Авторське право (c) 2026 Лариса Михайлівна Очеретько, Марія Володимирівна Плекан, Оксана Андріївна Курей https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Міжнародні моделі бухгалтерського обліку та податкового регулювання в умовах цифрової трансформації: порівняльний аналіз і досвід зарубіжних країн
У статті досліджено міжнародні моделі бухгалтерського обліку та податкового регулювання в умовах цифрової трансформації економіки та визначено перспективи адаптації зарубіжного досвіду до розвитку системи бухгалтерського обліку України. Мета. Метою статті є проведення порівняльного аналізу міжнародних моделей бухгалтерського обліку та податкового регулювання, визначення особливостей їх функціонування в умовах цифровізації економіки та обґрунтування можливостей використання зарубіжного досвіду для вдосконалення бухгалтерського обліку й податкового адміністрування в Україні. Методи. У процесі дослідження використано методи порівняльного аналізу, наукового узагальнення, системного підходу, структурно-логічного моделювання. Застосування зазначених методів дозволило оцінити особливості міжнародних моделей бухгалтерського обліку, визначити рівень їх взаємозв'язку з податковими системами та дослідити вплив цифрових технологій на розвиток фінансового контролю. Результати. Проведено порівняльний аналіз британо-американської, континентальної, південноамериканської та ісламської моделей бухгалтерського обліку. Досліджено тенденції цифровізації облікових процесів, зокрема впровадження XBRL-звітності, електронного документообігу та автоматизованих систем податкового моніторингу. Встановлено, що цифровізація бухгалтерського обліку сприяє підвищенню прозорості фінансової інформації та ефективності податкового адміністрування. Висновки. Обґрунтовано, що розвиток системи бухгалтерського обліку та податкового регулювання в Україні має здійснюватися на основі гармонізації з міжнародними стандартами фінансової звітності та впровадження сучасних цифрових технологій. Визначено, що адаптація міжнародного досвіду цифровізації обліку сприятиме підвищенню якості фінансової звітності та ефективності державного фінансового контролю.
Авторське право (c) 2026 Тетяна Борисівна Прийдак, Світлана Василівна Тютюнник, Ольга Василівна Лега, Людмила Василівна Яловега, Тетяна Володимирівна Мокієнко https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Управлінський облік і внутрішній контроль на підприємствах готельного господарства
У статті розглянуто доцільність впровадження і функціональні параметри управлінського обліку та внутрішнього контролю на підприємствах готельного господарства для отримання більш деталізованої і оперативнішої інформації. Метою дослідження є розкриття ролі і функцій управлінського обліку та внутрішнього контролю, як інструментів управління доходами, витратами і прибутковістю підприємств готельного бізнесу та формулювання окремих рекомендацій для удосконалення цих управлінських інструментів. Методологічною базою дослідження виступає діалектичний метод пізнання для розкриття функцій управлінського обліку та внутрішнього контролю. Системний і логічний підходи застосовані при формулювання пропозицій для удосконалення базисної основи управлінського обліку доходів, витрат і прибутковості за видами послуг і структурними підрозділами. Результати дослідження показують доцільність впровадження на підприємствах готельного бізнесу управлінського обліку і внутрішнього контролю для підвищення раціональності управлінських рішень. Аргументовано, що впровадження цих управлінських інструментів на вітчизняних підприємствах готельної галузі набуде актуалізації в період повоєнної відбудови національного господарства і стабілізації економіки. Обґрунтовано, що галузеві особливості зумовлюють особливості ціноутворення у сфері готельних послуг, які встановлюються на основі базової калькуляції. З огляду на це акцентована важливість обчислення собівартості послуг на основі оперативної і деталізованої інформації управлінського обліку з урахуванням результатів внутрішнього контролю. Встановлено, що ґрунтовно і конкретизовано визначені функції внутрішнього контролю забезпечують раціональність управлінських рішень стосовно результатної роботи окремих структурних підрозділів готельного комплексу, рентабельності різних видів готельних послуг. Висновки. За результатами дослідження сформульовані пропозиції про доцільність формування інформації в управлінському обліку для забезпечення базисної основи обчислення абсолютних та відносних показників, які розкривають рівень ефективної (результативної) діяльності готельного комплексу (показники середньої ціни (вартості) наданого готельного номера, доходу та валовий операційний прибуток на доступний номерний фонд).
Авторське право (c) 2026 І. Й. Яремко, О. С. Лемішовська, М. В. Плекан https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Інвентаризація в системі методу бухгалтерського обліку: теоретичний аспект
Статтю присвячено комплексному переосмисленню та теоретико-методологічному обґрунтуванню сутності інвентаризації як фундаментального елемента методу бухгалтерського обліку. На основі ретроспективного та системно-структурного аналізу критично оцінено існуючі підходи до дефініції "інвентаризація", доведено обмеженість її трактування як суто техніко-контрольної чи фіскальної процедури. Виокремлено етапи розвитку інвентаризації. Обгрунтовано статус інвентаризації як інтегрованого методологічного інструменту, що забезпечує онтологічну валідацію облікових даних та нівелювання інформаційної ентропії в системі управління капіталом підприємства. В роботі розкрито синергетичний зв'язок інвентаризації з іншими елементами методу бухгалтерського обліку. Виявлено основні суперечності між вітчизняною фіскально-орієнтованою практикою регулювання інвентаризаційного процесу та концептуальною основою міжнародних стандартів фінансової звітності, зокрема в контексті реалізації принципів превалювання сутності над формою та обачності. Особливу увагу приділено трансформації інвентаризації в умовах діджиталізації, запропоновано модель переходу від дискретного контролю до концепції безперервного моніторингу активів у реальному часі на базі технологій RFID, ІоТ та блокчейн. Досліджено специфіку адаптації інвентаризаційного інструментарію до умов технологічних циклів. Сформовано теоретичний базис та специфічні алгоритми організації "дистанційної інвентаризації".
Авторське право (c) 2026 Петро Леонідович Сук https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Нормативні та інституційні особливості аудиту забезпечень в Україні за МСФЗ і МСА: сучасний стан та перспективи розвитку
Стаття присвячена дослідженню методологічних та інституційних засад аудиту забезпечень як однієї з найбільш складних категорій облікових оцінок в умовах зростання економічної невизначеності та трансформації регуляторного середовища України. Метою дослідження є розробка концептуальних підходів до удосконалення аудиторських процедур щодо забезпечень в Україні на основі міжнародних стандартів аудиту, сучасної ризик-орієнтованої методології та інституційних вимог до забезпечення якості аудиту. Методологічна основа дослідження поєднує загальнонаукові та спеціальні методи, спрямовані на виявлення взаємозв'язку між Міжнародними стандартами фінансової звітності (МСФЗ), стандартами аудиту (МСА) та інституційною рамкою регулювання аудиторської діяльності, зокрема використано: порівняльний аналіз; систематизацію та класифікацію; абстрактно-логічний метод та інституційний підхід. У дослідженні обґрунтовано, що аудит забезпечень є специфічною сферою аудиторської практики, яка потребує поєднання експертизи у сфері фінансової звітності, процедур оцінки ризиків та професійного скептицизму. Встановлено, що найбільш суттєві аудиторські ризики виникають щодо актуарних забезпечень, зобов'язань, пов'язаних із судовими спорами, забезпечень з виведення з експлуатації, забезпечень на реструктуризацію, а також зобов'язань, на які впливає воєнна невизначеність. Дослідження демонструє, що відмінності між вимогами МСФЗ та окремими положеннями української національної системи бухгалтерського обліку формують додаткові аудиторські виклики, пов'язані з трансформаційними коригуваннями та перевіркою дисконтованих оцінок. За результатами дослідження розроблено концептуальні напрями удосконалення аудиторських процедур. Практична цінність статті полягає у можливості застосування запропонованих підходів у діяльності аудиторських фірм, органів контролю якості та суб'єктів підготовки фінансової звітності. Запропоновані рекомендації можуть сприяти підвищенню якості аудиту, посиленню достовірності облікових оцінок, підвищенню прозорості фінансової звітності та адаптації української аудиторської практики до сучасних європейських і міжнародних вимог.
Авторське право (c) 2026 Євген Романович Ступницький https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Визнання фінансових інструментів в обліку: гармонізація української методології з вимогами МСФЗ
Метою дослідження є поглиблений порівняльний аналіз методології визнання та класифікації фінансових інструментів у міжнародній і національній системах бухгалтерського обліку, а також розробка практико-орієнтованого алгоритму гармонізації вітчизняної методології з вимогами міжнародних стандартів фінансової звітності. Актуальність теми зумовлена зростаючою складністю фінансових ринків, поширенням похідних інструментів, розвитком гібридних контрактних конструкцій та підвищенням вимог до якості фінансової звітності в умовах інтеграції національної облікової системи у міжнародний фінансовий простір. Методологічною основою дослідження Методологічною основою дослідження стали методи порівняльного аналізу, теоретичного узагальнення, систематизації, структурно-логічного моделювання та нормативно-інтерпретаційного підходу. У процесі дослідження здійснено аналіз положень МСФЗ 9 «Фінансові інструменти», МСБО 32 «Фінансові інструменти: подання», МСФЗ 7 «Фінансові інструменти: розкриття інформації», МСФЗ 13 «Оцінка справедливої вартості» та НП(С)БО 13 «Фінансові інструменти». У результаті дослідження встановлено, що міжнародні та національні стандарти концептуально узгоджені у визначенні фінансових інструментів, однак суттєво відрізняються за підходами до класифікації, визнання та подальшої методології обліку. На відміну від вітчизняної, міжнародна модель базується на принципово орієнтованому підході, який поєднує оцінку бізнес-моделі управління фінансовими активами та аналіз характеристик договірних грошових потоків через SPPI-критерій (Оплата лише основної суми та відсотків). Національна ж система застосовує класифікацію за правовою та економічною природою інструментів. Науковою новизною дослідження є розробка МСФЗ-орієнтованого алгоритму визнання та класифікації фінансових інструментів для національної практики, який не суперечить чинному нормативному регулюванню, але доповнює його аналітичними процедурами, спрямованими на підвищення якості професійного судження, ідентифікацію складних фінансових інструментів та забезпечення методологічного зближення з міжнародними стандартами. Висновки. Запропонований алгоритм дає змогу розглядати визнання фінансових інструментів не як ізольовану технічну процедуру, а як послідовний методологічний процес, що охоплює ідентифікацію договору, перевірку відповідності ознакам фінансового інструмента, первісне визнання, класифікацію, аналіз економічної сутності, вибір підходу до оцінки, оцінювання ризиків та розкриття інформації у фінансовій звітності. Його практичне значення полягає у можливості використання як внутрішнього інструмента облікової політики підприємств. Такий підхід сприяє поступовому переходу від формалізованої моделі обліку фінансових інструментів до більш аналітично обґрунтованої методології, орієнтованої на економічну сутність контрактних прав і зобов'язань. Подальші дослідження доцільно спрямувати на деталізацію методики оцінки складних і гібридних фінансових інструментів, адаптацію SPPI-критерію до потреб трансформації звітності та розробку практичних рекомендацій щодо розкриття ризиків, пов'язаних із фінансовими інструментами.
Авторське право (c) 2026 Вероніка Олександрівна Ганусич, Габріелла Людвиківна Лоскоріх, Оксана Юріївна Йолтуховська https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Трансформація первинного обліку та документообігу на основі технології розподіленого реєстру
Актуальність дослідження зумовлена посиленням вимог до достовірності, оперативності та прозорості облікової інформації в умовах цифровізації економіки, що актуалізує пошук нових підходів до організації первинного обліку і документообігу. Традиційні облікові системи, орієнтовані на централізоване зберігання даних, обмежено забезпечують узгодженість інформації та її захист, що підсилює інтерес до використання технології розподіленого реєстру як інструменту підвищення ефективності облікових процесів. Метою статті визначено обґрунтування та розроблення практичних підходів до трансформації первинного обліку і документообігу на основі технології розподіленого реєстру з метою підвищення достовірності, прозорості та ефективності облікової інформації в цифровому середовищі. Методи. У процесі дослідження використано методи аналізу і синтезу – для узагальнення підходів до організації первинного обліку, систематизації – для структурування функціональних можливостей технології розподіленого реєстру, порівняльного аналізу – для оцінювання впливу цифрових рішень на облікові процеси, а також логічного узагальнення – для формування практичних рекомендацій. Результати. Досліджено трансформацію первинного обліку в умовах цифровізації та встановлено зміну його функціональної ролі у напрямі формування інтегрованого інформаційного середовища. Виявлено, що використання технології розподіленого реєстру забезпечує узгодженість, незмінність і доступність первинних облікових даних, а також сприяє автоматизації їх обробки. Доведено, що ефективність впровадження визначається рівнем інтеграції інформаційних систем, якістю первинної інформації та організаційною готовністю підприємства до змін. У висновках обґрунтовано, що вдосконалення первинного обліку досягається через поетапну інтеграцію технології, стандартизацію даних, впровадження механізмів попередньої верифікації та адаптацію облікової політики. Перспективи подальших досліджень пов’язані з розробленням кількісних підходів до оцінювання ефективності використання розподілених реєстрів, удосконаленням методик контролю та аудиту в цифровому середовищі, а також дослідженням впливу таких технологій на довгострокову стійкість підприємств.
Авторське право (c) 2026 Леся Петрівна Рибакова, Марія Юріївна Лалакулич, Оксана Юріївна Йолтуховська https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Упровадження технологій розподіленого реєстру в систему первинного обліку підприємств
Метою дослідження є обґрунтування напрямів трансформації первинного обліку підприємств на основі технологій розподіленого реєстру, визначення їх впливу на механізми формування облікової інформації та оцінка економічних і організаційних ефектів упровадження. Методологічною основою дослідження є загальнонаукові та спеціальні методи, зокрема аналіз і синтез – для узагальнення теоретичних підходів до організації первинного обліку; порівняльний аналіз – для зіставлення традиційної та DLT-орієнтованої моделей; узагальнення – для формування етапів упровадження та інтерпретації отриманих результатів; SWOT-аналіз – для комплексної оцінки переваг, обмежень, можливостей і загроз застосування DLT у первинному обліку. У результаті дослідження визначено, що впровадження технологій розподіленого реєстру змінює функціональну логіку первинного обліку, забезпечуючи перехід від документального підтвердження до верифікованих цифрових транзакцій, що формуються в спільному інформаційному середовищі. Окреслено зміну механізму довіри до облікових даних, яка поступово зміщується від суб’єктного рівня до алгоритмічного, а також трансформацію ролі бухгалтера й характеру аудиторських процедур. Проведена аналітична оцінка ефектів засвідчила наявність економічних переваг, зокрема зниження витрат, прискорення обробки операцій і підвищення рівня прозорості. У висновках встановлено, що трансформація первинного обліку в умовах використання технологій розподіленого реєстру формує нову логіку облікового процесу, змінює механізм довіри до облікових даних від суб’єктного до алгоритмічного рівня, переорієнтовує роль бухгалтера та підходи до аудиту, а також забезпечує економічні переваги у вигляді зниження витрат, прискорення обробки операцій і підвищення прозорості за умови належної цифрової та організаційної інтеграції учасників.
Авторське право (c) 2026 Людмила Петрівна Петришин, Наталія Михайлівна Жидовська, Наталія Олександрівна Лобода https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Інвентаризація нефінансових активів установ державного сектору
Актуальність дослідження зумовлена посиленням вимог до прозорості використання бюджетних ресурсів, необхідністю забезпечення достовірності бухгалтерського обліку та фінансової звітності установ державного сектору, а також трансформацією системи державного фінансового контролю в умовах цифровізації та воєнного стану. У сучасних умовах інвентаризація нефінансових активів набуває не лише контрольного, а й аналітичного та управлінського значення, оскільки забезпечує виявлення розбіжностей між фактичними й обліковими даними, оцінювання ефективності використання державного майна та підвищення фінансової дисципліни. Метою дослідження визначено наукове обґрунтування теоретичних іприкладних засад інвентаризації нефінансових активів установ державного сектору та визначення напрямів удосконалення її організації в сучасній системі державного фінансового контролю. Методи. У процесі дослідження використано методи аналізу й синтезу – для узагальнення теоретичних підходів до організації інвентаризації, систематизації – для структуризації її функціональних характеристик і проблемних аспектів, порівняльного аналізу – для оцінювання сучасних підходів до цифровізації інвентаризаційних процедур, а також логічного узагальнення – для формування практичних рекомендацій щодо вдосконалення системи контролю нефінансових активів. Результати. Досліджено економічну сутність інвентаризації нефінансових активів та її функціональне значення у системі бухгалтерського обліку установ державного сектору. Виявлено, що сучасні інвентаризаційні процедури поступово трансформуються у систему постійного моніторингу ресурсів на основі цифрових технологій та автоматизованих облікових систем. Доведено, що використання електронних реєстрів, QR-кодування, хмарних сервісів і цифрового документообігу сприяє підвищенню достовірності облікових даних, оперативності перевірок і результативності фінансового контролю. Встановлено, що ефективність інвентаризації обмежується формальним характером окремих перевірок, недостатньою інтеграцією цифрових систем, складністю оцінювання технічного стану активів і проблемами контролю нематеріальних ресурсів. Висновки.Обґрунтовано доцільність упровадження ризик-орієнтованого підходу до організації інвентаризації, розширення використання автоматизованих систем обліку та посилення професійної підготовки працівників бухгалтерських служб. Зроблено висновок, що цифровізація інвентаризаційних процедур сприяє підвищенню ефективності управління державними ресурсами та зміцненню фінансової дисципліни. Перспективи подальших досліджень пов’язані з інтеграцією технологій штучного інтелекту у систему державного фінансового контролю та розробленням адаптивних моделей цифрового моніторингу активів і зобов’язань.
Авторське право (c) 2026 Тетяна Володимирівна Канєва, Оксана Михайлівна Кукурудз, Світлана Олексіївна Шевченко https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Податковий комплаєнс як інструмент ефективного податкового адміністрування: характеристика та актуальні аспекти
У сучасних умовах особливої значущості набуває дотримання законодавчих вимог щодо забезпечення прозорості ведення господарської діяльності, своєчасного виконання податкових зобов’язань перед державою та зниження ризиків ухилення від оподаткування. Наукове дослідження спрямоване на обґрунтовання актуальності податкового комплаєнсу в сучасному бізнес-середовищі, визначенні його функціональної місії, стратегічних векторів розвитку у практичному аспекті. Мета статті - узагальнення теоретико-методичних засад податкового комплаєнсу та обґрунтування його ролі у системі сучасного податкового адміністрування. Для досягнення поставленої мети були використані наступні методи дослідження: логічного аналізу (для дослідження сутності податкового комплаєнсу, визначення його основних характеристик та ролі у системі податкового адміністрування); систематизації (для впорядкування наукових підходів до трактування податкового комплаєнсу, а також узагальнення основних чинників, що впливають на рівень дотримання податкового законодавства); узагальнення (для опису основних тенденцій розвитку податкового комплаєнсу, визначенні його ролі у забезпеченні добровільного виконання податкових зобов’язань, а також формулюванні висновків щодо необхідності впровадження ефективних комплаєнс-механізмів у сучасну практику податкового адміністрування); графічного зображення (для наочного представлення окремих елементів системи податкового комплаєнсу та наочної візуалізації його теоретичної моделі функціонування, розвитку в сучасних умовах господарювання). У процесі дослідження визначено, що впровадження ефективних механізмів податкового комплаєнсу сприяє підвищенню рівня податкової дисципліни, розвитку податкової культури та формуванню належного рівня добровільного виконання податкових зобов’язань. Узагальнено функції досліджуваного інструменту та окреслено контури його розвитку в стратегічній перспективі. Результати досліджень підтвердили, що податковий комплаєнс є ефективним інструментом податкового адміністрування, спрямованим на забезпечення узгодження інтересів держави та платників податків шляхом добровільного дотримання податкового законодавства, мінімізації податкових ризиків, підвищення ефективності фіскального управління, забезпечення стабільності бюджетних надходжень.
Авторське право (c) 2026 Інна Миколаївна Назаренко, Аліна Андріївна Кардашева https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Інтеграція ESG-показників у систему бухгалтерського обліку підприємств готельно-ресторанного бізнесу для підготовки Звіту про управління
Готельний бізнес характеризується високим рівнем ресурсоспоживання, значним соціальним впливом і залежністю від репутаційної стійкості, що зумовлює необхідність адаптації системи бухгалтерського обліку та управлінської аналітики до сучасних вимог ESG-звітності, цифрового моніторингу й підготовки Звіту про управління. Метою дослідження є формування підходу до інтеграції ESG-показників у систему бухгалтерського обліку підприємств HoReCa для забезпечення підготовки Звіту про управління. У процесі дослідження використано методи аналізу та синтезу – для узагальнення теоретичних підходів до ESG-концепції у сфері готельного бізнесу; порівняльного аналізу – для дослідження ESG-практик підприємств Six Senses, The Royal Portfolio, Hilton, Archer Hotel Capital; систематизації та групування – для формування структури ESG-індикаторів, їх інформаційного забезпечення та інтеграції у систему бухгалтерського обліку. У результаті дослідження систематизовано ключові ESG-практики підприємств HoReCa у сфері ресурсоефективності, управління відходами, відповідального постачання, розвитку персоналу, соціальної взаємодії та цифрового моніторингу сталого розвитку. Сформовано структуру ESG-індикаторів для підприємств готельного бізнесу, яка охоплює екологічні, соціальні та управлінські показники, джерела їх інформаційного забезпечення, первинні документи, облікові об’єкти та аналітичні KPI. Запропоновано підхід до розкриття ESG-показників у Звіті про управління з урахуванням сучасних вимог нефінансової звітності та цифрової трансформації системи управління підприємством. Розроблено алгоритм формування ESG-показників, який поєднує первинне документування ESG-операцій, бухгалтерський та управлінський облік, аналітичне узагальнення показників, цифровий моніторинг і процес нефінансового розкриття інформації. Практична цінність результатів дослідження полягає у можливості використання запропонованого підходу підприємствами HoReCa для побудови внутрішньої системи ESG-моніторингу, підвищення прозорості управління, адаптації до вимог сталого розвитку та вдосконалення інформаційного забезпечення Звіту про управління.
Авторське право (c) 2026 Ольга Василівна Лега, Наталія Анатоліївна Канцедал, Тетяна Борисівна Прийдак, Людмила Василівна Яловега, Марина Валентинівна Єрмолаєва https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Предиктивні моделі управлінського обліку витрат на цифрову трансформацію в умовах високої ринкової волатильності
Актуальність дослідження зумовлена посиленням цифрової трансформації підприємств, зростанням обсягів інвестицій у цифрові технології та необхідністю підвищення ефективностіуправління витратами в умовах високої ринкової волатильності. Встановлено, що нестабільність ринкового середовища, коливання вартості цифрових ресурсів, швидкітехнологічні зміни та зростання фінансових ризиків знижують ефективність традиційних підходів до управлінського обліку витрат і потребують використання адаптивних прогнозно-аналітичних інструментів. Метою дослідження є наукове обґрунтування теоретико-методичних підходів до інтеграції предиктивних моделей у систему управлінського обліку витрат на цифрову трансформацію підприємств в умовах нестабільного ринкового середовища. Методи.У процесі дослідження використано методи аналізу та синтезу – для узагальнення теоретичних підходів до застосування предиктивної аналітики в управлінському обліку, системного аналізу – для дослідження взаємозв’язку цифрової трансформації та управління витратами, порівняльного аналізу – для оцінювання впливу ринкової волатильності на ефективність прогнозування витрат, а також логічного узагальнення – для обґрунтування практичних рекомендацій щодо вдосконалення системи управлінського обліку. Результати. Досліджено економічну сутність предиктивних моделей управлінського обліку витрат та їх функціональну роль у процесах цифрової трансформації підприємств. Виявлено, що використання предиктивної аналітики забезпечує підвищення точності прогнозування витрат, оперативності фінансового контролю та адаптивності управлінських рішень до змін ринкової кон’юнктури. Доведено, що інтеграція систем планування ресурсів підприємства (Enterprise Resource Planning, ERP), платформ бізнес-аналітики (Business Intelligence, BI) і технологій великих даних (Big Data) створює передумови для формування єдиного цифрового середовища управління витратами. Одночасно встановлено, що ефективність використання предиктивних моделей обмежується фрагментарністю інформаційних потоків, недостатньою інтеграцією цифрових систем, складністю інтерпретації аналітичних результатів, ризиками кібербезпеки та дефіцитом цифрових компетентностей персоналу. Висновки. Обґрунтовано доцільність використання адаптивних алгоритмів прогнозування, сценарного моделювання та систем безперервного моніторингу витрат у процесах цифрової трансформації підприємств. Зроблено висновок, що предиктивні моделі сприяють підвищенню ефективності управлінського обліку, фінансової стійкості та якості стратегічних управлінських рішень в умовах високої ринкової волатильності. Перспективи подальших досліджень пов’язані з використанням технологій штучного інтелекту, машинного навчання та автоматизованого ризик-аналізу у системах управління витратами підприємств.
Авторське право (c) 2026 Володимир Іванович Река, Олександр Миколайович Гай, Тетяна Петрівна Фурса https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Transformation of Financial Control and Audit of Agricultural Enterprises During the Wartime Period
The article examines the peculiarities of the transformation of financial control and audit systems in agricultural enterprises under wartime conditions. The main challenges affecting the financial stability of agricultural enterprises are identified, including economic instability, military risks, disruption of logistics chains, inflationary processes, shortage of financial resources, and growing threats to economic security. The necessity of adapting financial control and audit systems to modern crisis conditions is substantiated. The study reveals the role of a risk-oriented audit approach, digitalization of financial monitoring, and improvement of internal control in ensuring effective management of agricultural enterprises. It is proved that the implementation of digital technologies, automated accounting systems, and modern financial monitoring tools contributes to increasing the transparency of financial reporting, improving the efficiency of managerial decision-making, and minimizing financial risks. Particular attention is paid to the adaptation of internal and external audit procedures to conditions of wartime instability. The main directions for improving financial control aimed at strengthening economic security, ensuring financial stability, and increasing the effectiveness of anti-crisis management of agricultural enterprises are determined. As a result of the study, the necessity for a comprehensive transformation of financial control and audit systems based on the combination of risk-oriented management, digital technologies, and adaptive financial monitoring mechanisms is substantiated. The practical significance of the obtained results lies in the possibility of their application for improving financial management and ensuring sustainable development of the agricultural sector under conditions of prolonged economic and military instability.
Авторське право (c) 2026 Lydmyla Drymanova, Lidiіa Fedoryshynа https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Комплаєнс-орієнтований підхід до організації обліку і контролю в державному секторі
У статті обґрунтовано необхідність трансформації підходів до організації обліку і контролю в державному секторі на засадах комплаєнс-орієнтованої моделі в умовах цифровізації управлінських процесів. Встановлено, що існуюча практика впровадження комплаєнсу характеризується фрагментарністю, недостатньою узгодженістю з інформаційними системами та обмеженою орієнтацією на ризики, що знижує ефективність контрольних процедур. Доведено, що наявні підходи не забезпечують належного рівня превентивного контролю та своєчасного виявлення порушень, зокрема через домінування формалізованих перевірок над змістовним аналізом господарських операцій. За результатами дослідження визначено, що ключові проблеми пов’язані з обмеженою інтеграцією комплаєнс-процедур у системи електронного документообігу, облікові інформаційні системи, казначейське обслуговування та цифрову звітність. Виявлено, що існуючі цифрові інструменти здебільшого функціонують ізольовано, що призводить до дублювання контрольних функцій або, навпаки, до виникнення «контрольних розривів» у процесі обробки операцій. У роботі обґрунтовано доцільність інтеграції комплаєнсу у всі етапи облікового процесу — від ініціювання до відображення у звітності. Запропоновано модель проходження господарської операції з урахуванням комплаєнс-контролю, яка забезпечує послідовність перевірок і їх превентивний характер. Проведено аналітичну оцінку цифрових платформ як середовища реалізації комплаєнсу, що дозволило ідентифікувати типові зони виникнення ризиків (ініціювання, погодження, облік, платежі, звітність) та окреслити напрями їх мінімізації. Обґрунтовано, що підвищення ефективності комплаєнсу досягається шляхом впровадження автоматизованих контрольних алгоритмів, використання аналітичних індикаторів ризику та розширення функціональних можливостей інформаційних систем із урахуванням специфіки державного сектору. Практичне значення отриманих результатів полягає у можливості їх застосування для вдосконалення обліково-контрольних процедур, підвищення ефективності використання цифрових інструментів, а також забезпечення прозорості, підзвітності та результативності діяльності установ державного сектору.
Авторське право (c) 2026 Аліна Жоржовна Сакун https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Перспективи оптимізації системи оподаткування операцій із надання послуг транспортного експедирування
Мета статті полягає у формуванні пропозицій щодо вдосконалення механізмів нарахування податкових зобов'язань під час здійснення посередницької діяльності у сфері міжнародних та внутрішніх вантажних перевезень шляхом усунення наявних методологічних суперечностей чинного законодавства. Під час виконання дослідження застосовано комплекс загальнонаукових та спеціальних прийомів пізнання економічних процесів. Системно-структурний аналіз використано для вивчення нормативно-правової бази, метод порівняння застосовано для зіставлення цивільно-правового та фіскального трактування бази оподаткування підприємств. Метод абстрагування та моделювання залучено для оцінки податкових наслідків роботи логістичних суб'єктів за різних режимів нарахування платежів. Виявлено та структуровано основні розбіжності між нормами приватного права та правилами фіскального адміністрування, які спричиняють необґрунтоване збільшення фінансового навантаження на підприємства галузі. Встановлено, що відсутність законодавчої дефініції транзитних коштів зумовлює їх помилкове включення до загального обсягу доходу експедитора, що суттєво обмежує можливості застосування спрощеної системи оподаткування суб'єктами малого підприємництва. Досліджено механізми виникнення штучних касових розривів під час розрахунків із контрагентами через дію правила першої події в системі адміністрування непрямих податків. З'ясовано, що алгоритми системи автоматизованого моніторингу податкових ризиків не враховують посередницький характер роботи транспортних операторів, внаслідок чого зміна кодів за Державним класифікатором продукції та послуг під час перепродажу фрахту розпізнається як фіктивна діяльність та призводить до масового зупинення реєстрації податкових накладних. Додатково оцінено вплив нереалізованих курсових різниць за транзитними валютними рахунками на показники рентабельності контрольованих операцій. Обґрунтовано необхідність нормативного закріплення статусу кваліфікованого експедитора для запобігання зупиненню реєстрації податкових документів сумлінних учасників ринку. Запропоновано дієвий алгоритм виключення транзитних фінансових потоків із розрахунку бази оподаткування податком на прибуток та єдиним податком, що дозволить збалансувати структуру оборотного капіталу компаній. Доведено доцільність перегляду правил адміністрування зборів у частині застосування нульової ставки до всього комплексу послуг організації міжнародної доставки вантажів. Вважаємо, що реалізація цих ініціатив сприятиме вивільненню фінансових ресурсів підприємств та підвищенню їхньої ділової активності.
Авторське право (c) 2026 Олександр Володимирович Ігнатьєв, Ганна Олександрівна Москалюк https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Використання програмних продуктів в обліку та аудиті: теоретичні й практичні аспекти
Цифровізація економіки й активне впровадження інформаційних технологій потребують модернізації системи бухгалтерського обліку та аудиту відповідно до актуальних вимог управління підприємствами. Використання програмних продуктів автоматизує фінансові процеси, підвищує точність облікової інформації та ефективність внутрішнього контролю.Метою статті є встановлення особливостей використання програмних продуктів у системі обліку та аудиту підприємств, визначення їхніх функціональних можливостей, переваг і ризиків застосування, а також обґрунтування напрямів підвищення ефективності автоматизації обліково-аналітичних процесів в умовах цифровізації економіки. Методи. Для досягнення поставленої мети застосовано сукупність загальнонаукових і спеціальних методів дослідження, зокрема аналізу та синтезу, логічного узагальнення, систематизації, порівняння, наукового абстрагування та структурно-функціонального підходу. Результати. Під час дослідження визначено функціональні можливості новітніх програмних продуктів у системі бухгалтерського обліку й аудиту, проаналізовано переваги й ризики їхнього використання в діяльності підприємств, а також обґрунтовано значення автоматизації обліково-аналітичних процесів для підвищення ефективності управління. Доведено, що використання цифрових інформаційних систем підвищує точність облікових операцій, пришвидшує формування фінансової звітності, оптимізує аудиторські процедури та вдосконалює внутрішній контроль. Встановлено, що інтеграція програмних продуктів у фінансово-аналітичну діяльність підприємства створює єдину інформаційну систему й підвищує ефективність ухвалення управлінських рішень. Водночас визначено, що процес цифровізації супроводжується низкою організаційних, технічних та інформаційних ризиків, які потребують комплексного підходу до управління, належного рівня інформаційної безпеки та постійного оновлення програмного забезпечення.Висновки. послідовна інтеграція інформаційних технологій у фінансово-аналітичні процеси
Авторське право (c) 2026 Олена Ігорівна Мацків https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Порівняльний аналіз методів трансфертного ціноутворення
Актуальність дослідження зумовлена тим, що в умовах глобалізації світової економіки та активного розвитку транснаціональних корпорацій зростає значення трансфертного ціноутворення як інструменту внутрішньогрупового фінансового регулювання, що, з одного боку, забезпечує ефективне управління прибутком, а з іншого – створює ризики розмивання податкової бази та переміщення прибутків між юрисдикціями. Метою статті є дослідження теоретико-методологічної парадигми трансфертного ціноутворення у контексті здійснення порівняльного аналізу методів з урахуванням їх економічної сутності, інструментарію застосування та релевантності в умовах глобалізації. Методи проведеного дослідження включають загальнонаукові та спеціальні методи пізнання, зокрема: аналіз і синтез – для узагальнення теоретичних підходів до трансфертного ціноутворення; порівняльний аналіз – для оцінки переваг і недоліків методів; системний підхід – для дослідження механізму застосування принципу «витягнутої руки»; статистичний аналіз – для оцінки масштабів переміщення прибутків і втрат податкових надходжень на прикладі США. Результати дослідження показали, що застосування різних методів трансфертного ціноутворення має специфічні особливості, переваги та обмеження, які визначаються характером контрольованих операцій, рівнем доступності інформації та ступенем зіставності даних. Встановлено, що найбільш ефективне забезпечення відповідності принципу «витягнутої руки» досягається за умови комплексного підходу, що передбачає обґрунтований вибір методу, визначення сторони, що досліджується, використання релевантних фінансових показників та застосування діапазону рентабельності. Доведено, що неналежне використання механізмів трансфертного ціноутворення може призводити до суттєвих втрат податкових надходжень і спотворення конкурентного середовища. Зроблено висновки, що ефективне застосування методів трансфертного ціноутворення є ключовою умовою забезпечення прозорості фінансових потоків транснаціональних корпорацій та дотримання податкового законодавства. Обґрунтовано, що вибір методу має базуватися на економічній сутності операцій, функціональному аналізі сторін і рівні зіставності інформації.
Авторське право (c) 2026 Ганна Валеріївна Грищук, Анастасія Анатоліївна Залюбівська https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Маркетинг, логістика та обліково-аналітичне забезпечення аграрного бізнесу в умовах сталого розвитку та диджиталізації
У статті досліджено роль маркетингу, логістики та обліково-аналітичного забезпечення у системі управління аграрним бізнесом в умовах сталого розвитку та диджиталізації. Сучасні умови функціонування аграрних підприємств характеризуються посиленням конкуренції, цифровою трансформацією бізнес-процесів та необхідністю забезпечення ефективного використання ресурсів. Обґрунтовано значення маркетингу у формуванні конкурентних переваг аграрних підприємств та адаптації їх діяльності до потреб ринку. Досліджено роль логістики у забезпеченні ефективного управління матеріальними потоками та формуванні сталих ланцюгів постачання. Розглянуто роль обліково-аналітичного забезпечення у формуванні інформаційної основи для прийняття управлінських рішень. Особливу увагу приділено впливу диджиталізації на розвиток аграрного бізнесу. Встановлено, що використання ERP-, CRM-, WMS- та BI-систем сприяє автоматизації бізнес-процесів, підвищенню прозорості діяльності підприємств та покращенню якості управлінських рішень. Дослідження показало, що поєднання маркетингових, логістичних та обліково-аналітичних підходів із використанням цифрових технологій створює передумови для забезпечення сталого розвитку аграрного бізнесу, підвищення конкурентоспроможності підприємств та адаптації їх діяльності до сучасних умов функціонування.
Авторське право (c) 2026 М. П. Павлюковець, Ю. С. Бездушна, О. Д. Панченко https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Контроль та аналіз медикаментів і медичного обладнання в закладах охорони здоров’я в умовах цифровізації
Актуальність дослідження визначається потребою забезпечення раціонального використання ресурсів медичних закладів в умовах обмеженого фінансового забезпечення. Медикаменти й обладнання як найбільш вагомі основи надання медичних послуг вимагають в цьому контексті суттєвої уваги. Їхній контроль і аналіз є тими системами, які здатні забезпечувати раціональніше використання цих активів. В умовах стрімкого розвитку сучасних інформаційних технологій і засобів, комп’ютеризація контрольно-аналітичних процесів здатна забезпечити оптимізацію та підвищення ефективності використання медикаментів і обладнання завдяки формуванню об’єктивної інформаційної бази управління ними. Це підкреслює актуальність обраної теми і напряму дослідження. Метою статті є побудова логічної схеми покращення контролю та аналізу медикаментів і медичного обладнання на засадах моделювання процесів їх здійснення в умовах цифровізації. Методи. В процесі дослідження використано ряд методів, зокрема: системний підхід – для розгляду контролю й аналізу медикаментів і обладнання в контексті формування цілісної системи, що охоплює всі процеси, пов’язані з цими активами; аналіз і синтез – для деталізації етапів виконання контролю та аналізу в умовах комп’ютеризації, розгляду модулів як окремих елементів моделювання та їх поєднання в єдину інтегровану систему; моделювання – з метою побудови структурно-модульної моделі процесів контролю та аналізу медикаментів і обладнання; процесний підхід – при встановленні та описі етапів руху медикаментів і обладнання (планування потреби, закупівля, складування, використання); графічний метод – для візуалізації запропонованої моделі контролю й аналізу; абстрактно-логічний метод – для узагальнення висновків і результатів дослідження. Результати. Ідентифіковано контроль і аналіз як системи, що можуть інтегруватися для формування якісних інформаційних даних, необхідних системі управління. Встановлено, що ці системи можуть трансформуватися під впливом розвитку новітніх інформаційних технологій і комп’ютеризації. Доведено що, з урахуванням існуючих управлінських запитів, специфіки діяльності та реальних базових вихідних умов формалізацію процесів контролю та аналізу в інтегрованій моделі слід здійснювати в розрізі дев’яти етапів (елементів). Для оптимізації використання медикаментів і обладнання й витрат на них запропоновано використовувати етапи виконання контролю та аналізу в комп’ютерному середовищі та ідентифіковано їхні основні складові. Побудовано структурно-модульну модель процесів контролю та аналізу медикаментів і обладнання. Висновки. Практична реалізація запропонованої інтегрованої моделі контролю та аналізу на засадах автоматизації дозволить повнішою мірою використати наявний інструментальний потенціал і механізми не тільки для раціоналізації самих контрольних і аналітичних процесів, а й з метою покращення інформаційної бази прийняття управлінських рішень. Це сприятиме підвищенню результативності, якості й ефективності надання медичних послуг, що в умовах нестабільності та дестабілізуючих викликів є основною метою менеджменту.
Авторське право (c) 2026 Світлана Василівна Сисюк https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Автоматизація аналітичних процесів із застосуванням штучного інтелекту в системі бухгалтерського обліку фінансових інструментів та управління підприємством
Метою статті є обґрунтування теоретико-прикладних засад автоматизації аналітичних процесів із застосуванням технологій штучного інтелекту в системі бухгалтерського обліку фінансових інструментів та управління підприємством, визначення напрямів їх інтеграції у процесі аналізу, оцінювання, контролю та прогнозування, а також розроблення підходів до використання алгоритмів штучного інтелекту у процесі формування обліково-аналітичної інформації для прийняття управлінських рішень. Методи. Методологічною основою дослідження є положення міжнародних стандартів фінансової звітності щодо бухгалтерського обліку фінансових інструментів. У процесі дослідження використано метод системного аналізу – для вивчення трансформації аналітичних процесів під впливом цифровізації та технологій штучного інтелекту; структурно-функціональне моделювання – для побудови моделі автоматизації аналітичних процесів у системі бухгалтерського обліку фінансових інструментів; порівняльний аналіз – для оцінювання можливостей використання технологій машинного навчання, прогнозної аналітики, інтелектуальної обробки даних та цифрового контролю; метод логічного узагальнення – для формування наукових висновків і визначення напрямів практичного застосування штучного інтелекту у системі управління підприємством. Результати. Встановлено, що розвиток цифрової економіки та збільшення обсягів фінансових даних зумовлюють необхідність переходу від традиційних аналітичних процесів до інтелектуалізованих моделей обробки інформації. Доведено, що використання технологій штучного інтелекту в системі бухгалтерського обліку фінансових інструментів забезпечує автоматизацію процесів аналізу, оцінювання та прогнозування, підвищує оперативність обробки інформації й розширює можливості управління фінансовими ризиками. Визначено, що застосування алгоритмів машинного навчання дозволяє автоматизувати оцінювання очікуваних кредитних збитків відповідно до вимог МСФЗ 9, здійснювати аналіз поведінкових характеристик контрагентів, прогнозувати ризик неповернення фінансових активів та виявляти аномальні відхилення у фінансових даних. Обґрунтовано доцільність інтеграції технологій штучного інтелекту з ERP-системами, цифровими платформами аналізу даних та інструментами безперервного контролю. Запропоновано підхід до автоматизації аналітичних процесів, який базується на поєднанні облікових даних, алгоритмів штучного інтелекту та інструментів інформаційного забезпечення управлінських рішень у межах єдиного інформаційного середовища підприємства. Висновки. Обґрунтовано, що використання технологій штучного інтелекту у системі бухгалтерського обліку фінансових інструментів сприяє підвищенню достовірності аналітичної інформації, скороченню часу обробки фінансових даних, розвитку системи безперервного контролю та вдосконаленню управління фінансовими ризиками. Практичне значення результатів дослідження полягає у можливості використання запропонованих підходів для автоматизації аналітичних процесів, цифрового оцінювання фінансових інструментів та підвищення ефективності інформаційного забезпечення управління підприємством.
Авторське право (c) 2026 Володимир Ярославович Фаріон https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Аналітична оцінка ризиків розрахунків з покупцями та замовниками в умовах воєнного стану
У статті досліджено особливості аналітичної оцінки ризиків розрахунків з покупцями та замовниками в умовах воєнного стану та визначено основні фактори, що впливають на стан дебіторської заборгованості підприємств. Розглянуто сучасні підходи до аналітичного забезпечення управління розрахунками, акцентовано увагу на необхідності застосування ризик-орієнтованих та цифрових інструментів оцінювання. Визначено напрями підвищення ефективності управління дебіторською заборгованістю в умовах економічної нестабільності. Метою статті є дослідження впливу воєнних ризиків на стан розрахунків з покупцями та замовниками й удосконалення аналітичного забезпечення оцінки дебіторської заборгованості підприємства. Методи дослідження базуються на теоретичному узагальненні та системному аналізі ризиків дебіторської заборгованості в умовах воєнного стану. Методи аналізу та синтезу використано для оцінювання факторів впливу воєнних ризиків на стан розрахунків підприємств. За допомогою порівняльного та аналітичного методів здійснено оцінку показників ризиковості дебіторської заборгованості. Метод групування та табличний метод застосовано для систематизації ризиків і формування шкали аналітичної оцінки розрахунків з покупцями та замовниками. Логічний метод використано при формуванні напрямів удосконалення аналітичного забезпечення управління ризиками розрахункових операцій підприємства. Результати дослідження показали, що в умовах воєнного стану суттєво зростає рівень ризиковості розрахунків з покупцями та замовниками, що проявляється у збільшенні частки простроченої дебіторської заборгованості, погіршенні платіжної дисципліни контрагентів та посиленні фінансової нестабільності підприємств. Встановлено, що ефективність управління дебіторською заборгованістю значною мірою залежить від якості аналітичного забезпечення, оперативності моніторингу ризиків та використання ризик-орієнтованих підходів до оцінювання розрахунків. Висновки свідчать про важливість удосконалення аналітичного забезпечення управління розрахунками з покупцями та замовниками в умовах воєнного стану, оскільки саме своєчасна оцінка ризиків дебіторської заборгованості забезпечує підвищення ефективності управлінських рішень та фінансової стійкості підприємства. Проведене дослідження дозволило визначити ключові фактори ризику розрахункових операцій, систематизувати аналітичні показники оцінки ризиковості дебіторської заборгованості та окреслити напрями вдосконалення управління розрахунками в умовах економічної нестабільності. Отримані результати можуть бути використані підприємствами для підвищення якості моніторингу дебіторської заборгованості, мінімізації фінансових втрат і посилення адаптивності до кризових умов господарювання.
Авторське право (c) 2026 Алла Миколаївна Ужва, Олександр Олександрович Білоіваненко https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Інформаційне забезпечення та митний контроль експорту молочної продукції в умовах євроінтеграції України
У сучасних умовах євроінтеграції України підвищується значення ефективного інформаційного забезпечення та митного контролю експорту агропродовольчої продукції, зокрема молочної галузі, що й зумовило дослідження особливостей цих процесів в умовах адаптації до європейських вимог. Метою дослідження є аналіз сучасного стану інформаційного забезпечення митного контролю експорту молочної продукції та визначення напрямів його вдосконалення відповідно до європейських вимог. У процесі дослідження використано системний підхід для узагальнення взаємозв’язків між елементами інформаційного забезпечення та митного контролю експорту молочної продукції, структурно-логічний аналіз для визначення основних складових інформаційної інфраструктури митного контролю, порівняльний аналіз для оцінювання динаміки та структури експорту молочної продукції України, а також узагальнення та абстрактно-логічний метод для формування висновків і визначення напрямів удосконалення цифрових інструментів митного контролю в умовах євроінтеграції. У результаті дослідження встановлено, що в умовах зростання експорту молочної продукції посилюються вимоги до швидкості митного оформлення, відстеження продукції та відповідності європейським стандартам якості й безпечності. Проведений аналіз показав позитивну динаміку експорту молочної продукції України у 2023–2025 рр., збільшення валютної виручки та зростання частки експорту до країн Європейського Союзу. Водночас визначено основні проблеми інформаційного забезпечення митного контролю, серед яких фрагментованість інформаційних систем, дублювання даних, недостатня інтеграція з європейськими цифровими платформами та обмежене використання сучасних технологій у процесі управління митними ризиками. Обґрунтовано напрями вдосконалення інформаційного забезпечення митного контролю, які передбачають інтеграцію інформаційних систем, автоматизацію перевірки документів, використання технологій штучного інтелекту та blockchain, а також гармонізацію митних процедур із європейськими стандартами. Реалізація запропонованих заходів сприятиме підвищенню ефективності митного контролю та конкурентоспроможності української молочної продукції на зовнішніх ринках.
Авторське право (c) 2026 Лариса Антонівна Суліменко, Ніна Іванівна Цегельник https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Маркетингова стратегія підприємств в умовах цифрової економіки
У статті розглядається проблематика стратегічного маркетингу підприємств у контексті становлення цифрової економіки та загострення конкурентної боротьби. Систематизовано сучасний інструментарій стратегічного маркетингу: модель конкурентних сил Портера, SWOT- та PESTLE-аналіз, матриця BCG, STP-сегментування, Customer Journey, NPS, VoC та AI/ML-прогнозування. З'ясовано їхнє місце в процесах оцінки ринкової кон'юнктури, стратегічного планування, диференціації споживчих груп і побудови конкурентної позиції. Визначено, що цифрові технології дозволяють значно посилити результативність маркетингових стратегій за рахунок автоматизації процесів, індивідуалізації комунікацій та підвищення точності прогнозів попиту. За результатами проведеного дослідження підприємств різних галузей економіки встановлено стійкий взаємозв'язок між ступенем зрілості маркетингової стратегії та ключовими фінансовими показниками. Встановлено, що найбільшу практичну ефективність серед усіх інструментів забезпечує AI/ML-прогнозування, аналіз клієнтського шляху та цифрова аналітика. Метою дослідження є обґрунтування теоретичних підходів та сучасних інструментів стратегічного маркетингу підприємств у цифровому економічному середовищі, визначення впливу цифрових технологій, аналітичних платформ і маркетингових стратегій на рівень конкурентоспроможності та ефективність функціонування підприємств. Методологічний підхід становить поєднання загальнонаукових і спеціальних методів, серед яких: аналіз і синтез, системно-структурний аналіз, метод порівняння, графічний метод та метод логічного узагальнення. Результати дослідження засвідчують, що стратегічний маркетинг цифрової доби еволюціонує від класичної транзакційної логіки до клієнтоцентричної та гнучкової систем управління, в основі якої — дані, персоналізація та технологічна інтеграція. Практична цінність дослідження полягає в обґрунтуванні та практичному застосуванні сучасних маркетингових підходів, спрямованих на посилення конкурентоспроможності підприємств в умовах нестабільного ринкового середовища.
Авторське право (c) 2026 Т. О. Корнієнко, Н. О. Пачева, О. В. Гарматюк https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Модель прогнозування ефективності еко-брендингу FMCG-підприємств в умовах цифровізації
Мета. Метою статті є обґрунтування концептуально-методичної моделі прогнозування ефективності еко-брендингу FMCG-підприємств в умовах цифровізації споживчої поведінки. Актуальність дослідження зумовлена тим, що екологічні характеристики товару, стала упаковка, екологічне маркування, прозорість комунікацій та відповідальне позиціонування дедалі більше впливають на сприйняття брендів швидкого обігу. Водночас у маркетинговій практиці екологічні твердження часто використовуються фрагментарно, без достатнього доказового супроводу та без чіткого розуміння їхнього впливу на довіру, намір купівлі, повторну купівлю й лояльність споживачів. Це актуалізує потребу у моделі, яка дозволяє не лише описувати окремі інструменти еко-брендингу, а й оцінювати умови, за яких вони можуть формувати позитивну поведінкову реакцію споживача. Методи. Методичну основу дослідження становлять системний підхід, аналіз і синтез наукових джерел, структурно-логічне узагальнення, порівняльний аналіз підходів до екологічно орієнтованого маркетингу та метод концептуального моделювання. Використання зазначених методів дало змогу систематизувати чинники впливу еко-брендингу на споживче сприйняття, визначити взаємозв'язок між доказовістю екологічних тверджень, цифровою підтримкою, довірою до еко-бренду та ризиком грінвошингу, а також сформувати авторську логіку попереднього оцінювання прогнозованої ефективності еко-брендингу. Результати. У статті систематизовано ключові чинники, що визначають потенційну ефективність еко-брендингу FMCG-підприємств: видимість і зрозумілість еко-сигналу, доказовість екологічних тверджень, цифрову підтримку, довірчо-поведінковий потенціал і ризик грінвошингу. Запропоновано структурно-логічну модель, у якій еко-сигнал бренду проходить через фільтр видимості та зрозумілості, фільтр доказовості та прозорості, а далі підсилюється або послаблюється цифровим мультиплікатором. Обґрунтовано, що цифрове середовище має подвійну дію: за високої доказовості екологічних тверджень воно може посилювати довіру до еко-бренду, сприйняту екологічну цінність і позитивне ставлення до бренду; за низької доказовості воно здатне прискорювати формування сприйняття грінвошингу, скепсису та недовіри. Розроблено компактний розрахунковий підхід до попередньої оцінки прогнозованої ефективності еко-брендингу, який включає базову ефективність, цифровий мультиплікатор та підсумковий індекс прогнозованої ефективності. Висновки. Обґрунтовано, що ефективність еко-брендингу FMCG-підприємств залежить не лише від наявності сталої упаковки, екологічного маркування або екологічно орієнтованої реклами, а від здатності цих інструментів бути помітними, зрозумілими, доказовими та підтриманими цифровою комунікацією. Наукова новизна підходу полягає у трактуванні цифровізації не лише як каналу поширення комунікацій, а як мультиплікатора, що може змінювати напрям впливу еко-брендингу на споживача. Практична цінність моделі полягає у можливості її використання маркетологами FMCG-підприємств для попередньої діагностики сильних і слабких місць еко-брендингу перед запуском або коригуванням упаковки, комунікаційної кампанії чи цифрового контенту.
Авторське право (c) 2026 Сергій Сязін https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Маркетингові рішення в умовах ризиків та неповної інформації
Ефективне маркетингове управління в умовах неповної інформації полягає у мінімізації впливу невизначеності на досягнення визначених маркетингових цілей, а також у забезпеченні більш раціонального співвідношення між очікуваними результатами маркетингової діяльності та рівнем ризику. Ефективність реалізації цього завдання значною мірою залежить від здатності підприємства обґрунтовано обирати оптимальні маркетингові рішення серед наявних альтернатив. У статті обґрунтовано підхід до прийняття маркетингових рішень в умовах ризиків та неповної інформації. Доведено, що зростання мінливості маркетингового середовища, фрагментарність даних про поведінку споживачів, невизначеність чинників маркетингового середовища та активізація конкурентної боротьби потребують переходу від інтуїтивного прийняття маркетингових рішень до формалізованого вибору найкращих альтернатив. Мета статті полягає в систематизації підходів до прийняття маркетингових рішень за умов ризику, невизначеності та конфліктної взаємодії, а також в обґрунтуванні інтегрованого алгоритму використання критеріїв корисності, детермінованого еквівалента, дерева рішень, аналізу чутливості та імітаційного моделювання у маркетинговому управлінні підприємствами Методологія дослідження ґрунтується на використанні системного підходу, порівняльного аналізу, логічного узагальнення, елементів теорії прийняття рішень, теорії корисності, теорії ігор, сценарного аналізу, табличного моделювання та теоретичного синтезу для формування цілісного інструментарію обґрунтування маркетингових рішень в умовах неповноти інформації. Результатом дослідження визначено концептуальну відмінність між маркетинговими рішеннями в умовах ризику, невизначеності та активної протидії конкурентів. Обґрунтовано, що за наявності ймовірнісної інформації доцільним є поєднання показників сподіваного результату, рівня ризику, функції корисності та детермінованого еквівалента. За відсутності надійних ймовірностей станів середовища визначено необхідність використовувати критерії Вальда, максимакса, Гурвіца, Севіджа та Лапласа з урахуванням управлінського ставлення до ризику. Для багатоетапних маркетингових проблем аргументовано доцільність побудови дерева рішень, що дозволяє пов'язати послідовність управлінських дій із можливими сценаріями розвитку ринку. Акцентовано, що аналіз чутливості забезпечує виявлення критичних факторів маркетингового проекту, а імітаційне моделювання дає змогу оцінювати розподіл можливих результатів за одночасної дії кількох випадкових чинників. Розроблено підхід до управління маркетинговими рішеннями в умовах ризиків та неповної інформації, який може бути використаний під час вибору стратегії виведення нового товару на ринок, визначення бюджету маркетингових комунікацій, оцінювання доцільності цінових змін, планування збуту та формування конкурентної реакції підприємства. Перспективи подальших досліджень пов'язані з емпіричною перевіркою запропонованого підходу на підприємствах торгівлі, а також із поглибленням використання цифрових технологій підтримки маркетингових рішень та оцінювання маркетингових ризиків.
Авторське право (c) 2026 Олена Сергіївна Бондаренко https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
МАРКЕТИНГОВИЙ КОМПЛАЄНС ЯК ІНСТРУМЕНТ ПРОТИДІЇ ФАЛЬСИФІКАЦІЇ ТОВАРІВ НА СПОЖИВЧОМУ РИНКУ УКРАЇНИ
У статті обґрунтовано концептуальні засади маркетингового комплаєнсу як самостійної підсистеми управління відповідністю, предметом якої є достовірність товарної інформації, відповідність продукту заявленим характеристикам та чесність рекламних тверджень. Проведено відмежування маркетингового комплаєнсу від корпоративного та фінансового різновидів за критерієм об'єкта контролю й доведено, що він закриває специфічний клас ризиків введення споживача в оману, непокритий суміжними контурами відповідності. Систематизовано типологію фальсифікації товарів (асортиментна, якісна, кількісна, інформаційна, вартісна) та проаналізовано масштаби явища на споживчому ринку України, зокрема в молочній галузі, де частка фальсифікованої продукції за експертними оцінками Спілки молочних підприємств України сягає 20–25 %. Розкрито місце товарної експертизи в ланцюгу комплаєнс-контролю та охарактеризовано ієрархію методів ідентифікації фальсифікованої продукції від органолептичних до молекулярних (ДНК-маркери, спектроскопія, мас-спектрометрія). Проаналізовано нормативно-правове забезпечення протидії фальсифікації, включаючи Закон України «Про захист прав споживачів» № 3153-IX, Закон «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», а також європейські акти – Регламент (ЄС) 2019/1020, систему оперативного сповіщення Safety Gate та систему RASFF. Обґрунтовано механізм вбудовування комплаєнс-фільтрів у маркетингову товарну політику підприємства на етапах закупівлі, формування асортименту, маркування та контролю рекламних тверджень у цифровому середовищі. Досліджено зарубіжний досвід ринкового нагляду Польщі та Литви як орієнтир для української моделі й окреслено перспективи цифровізації комплаєнсу через блокчейн-трасування та QR-верифікацію походження товару. Сформульовано практичні рекомендації щодо впровадження триступеневої системи експертизи та інтеграції ризик-сигналів Safety Gate у закупівельні рішення підприємств.
Авторське право (c) 2026 Надія Василівна Романюк https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Трансформація маркетингу у філософію партнерства, орієнтовану на задоволення потреб споживачів
У статті досліджено процес трансформації маркетингу у філософію партнерства, орієнтовану на задоволення потреб споживачів, в умовах цифрової економіки та посилення конкурентного середовища. Узагальнено еволюцію маркетингових концепцій від виробничо-збутової до клієнтоорієнтованої моделі, що базується на переході від разових трансакцій до довгострокових взаємовідносин між підприємством і споживачем. Показано, що сучасний маркетинг дедалі більше набуває ознак інтегрованої управлінської філософії, у центрі якої перебуває створення споживчої цінності та забезпечення стійкої конкурентної переваги. Розкрито сутність маркетингу взаємовідносин як теоретичної основи партнерського підходу, що передбачає персоналізацію комунікацій, розвиток довіри, інтерактивну взаємодію та спільне формування цінності для всіх учасників ринку. Наголошено, що ключовим результатом такої моделі є підвищення рівня лояльності споживачів і формування довготривалих партнерських зав'язків, які забезпечують стабільність бізнесу. Визначено роль цифрових технологій у трансформаційних процесах маркетингу. Використання CRM-систем, соціальних мереж, Big Data та інструментів аналітики дозволяє підвищити точність маркетингових рішень, забезпечити персоналізацію пропозицій і оперативну взаємодію зі споживачами. Доведено, що цифровізація виступає ключовим чинником посилення клієнтоорієнтованості та ефективності маркетингових комунікацій. Окреслено основні переваги впровадження маркетингу партнерства для підприємств і споживачів, зокрема зростання конкурентоспроможності, підвищення рівня задоволення клієнтів, стабільність попиту, зниження витрат на залучення нових споживачів та формування довгострокової лояльності. Метою дослідження є теоретичне узагальнення та систематизація сучасних підходів до трансформації маркетингу у філософію партнерства, орієнтовану на задоволення потреб споживачів, а також визначення основних моделей формування клієнтоорієнтованих стратегій підприємств у контексті цифровізації економіки та посилення конкурентного середовища. Методи. При вивченні трансформації маркетингу у філософію партнерства, орієнтовану на задоволення потреб споживачів, було використано комплекс загальнонаукових та спеціальних методів для забезпечення комплексного аналізу об'єкта дослідження. Системний підхід дозволив розглянути маркетинг як цілісну систему взаємодії підприємства зі споживачами, постачальниками та іншими зацікавленими сторонами, а також виявити взаємозв'язки між елементами маркетингової діяльності в контексті цифрової економіки. Метод маркетингового аналізу було використано для вивчення сучасного стану маркетингового середовища, виявлення тенденцій розвитку клієнтоорієнтованих стратегій та оцінки впливу цифровізації на формування партнерських відносин. Структурно-логічний метод дозволив послідовно розвинути логіку дослідження - від аналізу теоретичних основ до обґрунтування ролі партнерських відносин у забезпеченні конкурентоспроможності підприємств. Використовуючи методи узагальнення та індукції, було зроблено висновки про переваги партнерського маркетингу та його значення у забезпеченні довгострокового задоволення потреб споживачів. Результати. Дослідження показало, що впровадження партнерського маркетингу забезпечує взаємну вигоду компаніям та споживачам. Для компаній це проявляється у підвищенні конкурентоспроможності, стабільності попиту, зниженні витрат на залучення нових клієнтів та підвищенні прибутковості. Для споживачів це проявляється у кращій якості обслуговування, індивідуальному підході та підвищенні задоволеності. Висновки. Підсумовуючи результати дослідження, можна констатувати, що сучасний маркетинг перетворився з інструменту продажів на філософію партнерства, де головним пріоритетом є довгострокове задоволення потреб споживачів, формування їхньої лояльності та створення взаємної цінності між компанією та клієнтом.
Авторське право (c) 2026 Руслана Казимирівна Шурпенкова, Оксана Петрівна Кундря-Висоцька, Ірина Михайлівна Вагнер https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Напрями здійснення цифровізації та інформатизації стратегій маркетингу на ринку ветеринарних препаратів і послуг
У статті досліджено особливості цифровізації та інформатизації маркетингових стратегій на ринку ветеринарних препаратів і послуг, який в умовах сучасних економічних, соціальних і безпекових викликів набуває дедалі більшого значення для України. Актуальність теми зумовлена зростанням попиту на якісні ветеринарні препарати й послуги, необхідністю підвищення доступності ветеринарної допомоги, посиленням конкуренції на ринку, а також потребою у використанні цифрових каналів комунікації в умовах воєнного стану, особливо на прифронтових і прикордонних територіях. Метою статті є виявлення змісту, особливостей, проблем і ризиків реалізації маркетингових стратегій на ринку ветеринарних препаратів і послуг та обґрунтування напрямів їх удосконалення на основі цифровізації та інформатизації. У процесі дослідження використано загальнонаукові методи аналізу й узагальнення, системний підхід, порівняльний аналіз, методи логічного узагальнення та наукової абстракції, що дало змогу визначити ключові тенденції розвитку ветеринарного ринку й оцінити вплив цифрових технологій на маркетингову діяльність. Установлено, що ринок ветеринарних препаратів і послуг в Україні динамічно розвивається, однак характеризується нерівномірністю доступу до послуг, фрагментарністю суб'єктів господарювання, наявністю ризиків воєнного стану та потребою в посиленні цифрових комунікацій. Обґрунтовано основні напрями цифровізації маркетингових стратегій, серед яких формування цифрової присутності підприємств, розвиток контент-маркетингу й онлайн-реклами, персоналізована взаємодія з клієнтами, аналіз конкурентного середовища, управління онлайн-репутацією, використання штучного інтелекту, чат-ботів, хмарних технологій, електронної комерції та цифрових сервісів обслуговування. Доведено, що цифровізація та інформатизація є важливими чинниками підвищення ефективності маркетингових стратегій, оскільки сприяють розширенню доступу споживачів до ветеринарної допомоги, підвищенню якості сервісу, автоматизації бізнес-процесів, зміцненню довіри клієнтів і формуванню конкурентних переваг ветеринарних підприємств.
Авторське право (c) 2026 Микола Миколайович Ігнатенко, Лариса Олександрівна Мармуль, Оксана Миколаївна Паламарчук https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ВПЛИВ ОМНІКАНАЛЬНОГО МАРКЕТИНГУ НА ПОВЕДІНКУ СПОЖИВАЧІВ В УМОВАХ КРИЗИ: ДОКАЗИ НА ПРИКЛАДІ УКРАЇНИ
Це дослідження присвячене вивченню впливу сприйманої якості омніканальної інтеграції на наміри споживачів здійснювати покупки в умовах кризи на прикладі України. Актуальність дослідження зумовлена зростаючим значенням безшовної інтеграції між фізичними та цифровими каналами роздрібної торгівлі в умовах економічної нестабільності, невизначеності та змін у поведінці споживачів. Метою дослідження є визначення того, яким чином якість омніканальної інтеграції впливає на наміри споживачів щодо покупки через омніканальний клієнтський досвід і довіру, а також встановлення модераційної ролі сприйманої кризової невизначеності. Дослідження базується на кількісному підході з використанням крос-секційного онлайн-опитування українських споживачів, які взаємодіяли з ритейлерами через декілька каналів протягом останніх шести місяців. Зібрані дані були проаналізовані за допомогою конфірматорного факторного аналізу та моделювання структурними рівняннями на основі коваріацій. Результати дослідження демонструють, що сприймана якість омніканальної інтеграції позитивно впливає на омніканальний клієнтський досвід і довіру споживачів, які, своєю чергою, підвищують наміри щодо покупки. Отримані результати також підтверджують, що довіра стає більш впливовою в умовах підвищеної невизначеності, що свідчить про функціонування інтегрованих омніканальних систем як важливого сигналу надійності в турбулентному середовищі. Дослідження показує, що споживачі більш схильні підтримувати позитивні поведінкові наміри щодо ритейлерів, які забезпечують узгоджену інформацію, скоординовані послуги та безпечну взаємодію між каналами. Отримані результати сприяють кращому розумінню поведінки споживачів в умовах кризи та розширюють теоретичне трактування омніканального маркетингу у високоризикових середовищах. Практична цінність дослідження полягає у розробленні рекомендацій для ритейлерів щодо вдосконалення інтеграції каналів, управління клієнтським досвідом і стратегій формування довіри, спрямованих на підтримку споживчих рішень та зміцнення довгострокових відносин із клієнтами в періоди нестабільності.
Авторське право (c) 2026 Наталя Олександрівна Бойко https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ЦИФРОВА ТРАНСФОРМАЦІЯ ТА АРХІТЕКТОНІКА ЛОГІСТИЧНИХ СИСТЕМ В АГРОПРОДОВОЛЬЧОМУ СЕКТОРІ: МОДЕЛЬ «FARM-TO-TABLE»
У статті здійснено комплексне теоретико-методологічне обґрунтування та розроблено практичні засади функціонування логістичних систем нового типу в агропромисловому комплексі України через призму концепції наскрізного цифрового управління ланцюгом створення вартості «Farm-to-Table». Доведено, що сучасні воєнні деструкції, руйнування традиційних інфраструктурних зв'язків, енергетична нестабільність та жорсткі вимоги інтеграції вітчизняного бізнесу у європейський економічний простір вимагають докорінного відходу від класичних підходів до мінімізації операційних витрат на користь інтегрованих високотехнологічних рішень. Запропонована модель створює надійний інтелектуальний та практичний контур для збереження капіталу вітчизняного агробізнесу, подолання логістичних розривів і кадрового дефіциту у воєнний період, а також суттєво підвищує його технологічну конкурентоспроможність на світовому ринку.
Авторське право (c) 2026 Алла Володимирівна Рябчик, Андрій Миколайович Половинченко https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Обґрунтування вибору цінової стратегії в системі маркетингового менеджменту медичних закладів
Мета дослідження. У статті обґрунтовано теоретико-методичні засади вибору цінової стратегії в системі маркетингового менеджменту медичних закладів в умовах трансформації ринку медичних послуг, посилення конкуренції, цифровізації сфери охорони здоров'я та зміни поведінки споживачів медичних послуг. Доведено, що в сучасних умовах ціна медичної послуги перестає виконувати виключно функцію формування доходу та перетворюється на важливий інструмент стратегічного маркетингового управління, який впливає на конкурентоспроможність медичних закладів, їх ринкове позиціонування, формування довіри пацієнтів і забезпечення фінансової стійкості. Визначено специфічні особливості ринку медичних послуг, зокрема соціальну значущість медичних послуг, високий рівень інформаційної асиметрії, домінування нецінової конкуренції, значну роль довіри до медичного закладу та підвищення значущості цифрових каналів взаємодії зі споживачами. Методи. У процесі дослідження використано комплекс загальнонаукових і спеціальних методів, зокрема методи теоретичного узагальнення, системного аналізу, порівняльного аналізу, класифікації, структурно-логічного узагальнення та експертно-аналітичного оцінювання. Результати. На основі систематизації наукових підходів досліджено сутність цінової стратегії як складової маркетингового менеджменту медичних закладів. Узагальнено ключові чинники, що впливають на процес вибору цінової стратегії, які згруповано за ринковими, конкурентними, поведінковими, внутрішніми, цифровими та соціально-етичними ознаками. Обґрунтовано, що ефективна цінова стратегія медичного закладу має враховувати не лише рівень витрат і конкурентне середовище, а й сприйняття цінності медичних послуг пацієнтами, рівень довіри до закладу охорони здоров'я, репутаційні характеристики та якість сервісного обслуговування. У статті здійснено порівняльний аналіз витратної, конкурентної, преміальної, ціннісної, динамічної та пакетної цінових стратегій медичних закладів, визначено їх переваги, обмеження та доцільність застосування залежно від специфіки медичних послуг і типу медичного закладу. Проведено експертно-аналітичне оцінювання доцільності використання різних цінових стратегій для багатопрофільних клінік, спеціалізованих медичних центрів, діагностичних установ, стоматологічних клінік, телемедичних платформ і реабілітаційних центрів. Висновки. Результати дослідження засвідчили, що найбільш перспективною для сфери охорони здоров'я є ціннісна стратегія, яка дозволяє поєднати економічну ефективність діяльності медичних закладів із забезпеченням високого рівня довіри, якості та клієнтоорієнтованості медичних послуг. Доведено, що в умовах цифрової трансформації найбільш ефективними є комбіновані моделі ціноутворення, які інтегрують елементи ціннісного, конкурентного, пакетного та динамічного підходів. Практичне значення отриманих результатів полягає у можливості використання запропонованих підходів і аналітичного інструментарію у діяльності приватних медичних закладів для формування ефективних цінових стратегій, підвищення конкурентоспроможності, забезпечення фінансової стійкості та вдосконалення системи маркетингового менеджменту.
Авторське право (c) 2026 Олена Вікторівна Баєва, Наталія Валеріївна Трушкіна https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
РОЛЬ ІМІДЖУ БРЕНДУ У СПРИЙНЯТТІ ЯКОСТІ ОРГАНІЧНИХ ПРОДУКТІВ ТА ПСИХОЛОГІЯ «ЗЕЛЕНОГО» СПОЖИВАЧА
Метою дослідження є обґрунтування ролі іміджу бренду у формуванні сприйняття якості органічних продуктів з урахуванням психологічних мотивів, ціннісних орієнтирів і поведінкових особливостей «зеленого» споживача. Об'єктом дослідження є процес споживчого сприйняття якості органічної продукції під впливом іміджу бренду, маркетингової комунікації, довіри до виробника та екологічно орієнтованих установок покупців. В статті розглянуто роль іміджу бренду у сприйнятті якості органічних продуктів та розкрито психологічні особливості поведінки «зеленого» споживача. Обґрунтовано, що в умовах зростання інтересу до здорового харчування, екологічної відповідальності та сталого споживання органічна продукція набуває значення не лише як товар, а й як носій певних цінностей, соціальних установок і способу життя. Визначено, що споживач не завжди має можливість самостійно перевірити реальну якість органічного продукту, тому важливу роль відіграють репутація бренду, сертифікація, прозорість виробництва, походження сировини, дизайн упаковки, етичність комунікації та відсутність маніпулятивних екологічних заяв. Доведено, що імідж бренду виконує функцію посередника між об'єктивними характеристиками продукту та їх суб'єктивним сприйняттям покупцем, адже позитивні асоціації з брендом здатні посилювати довіру до якості, безпечності, натуральності й корисності органічної продукції. Особливу увагу приділено психології «зеленого» споживача, для якого купівля органічних товарів являється способом самовираження, підтвердження власної відповідальності, турботи про здоров'я та підтримки екологічно орієнтованого виробництва. Показано, що на рішення про купівлю впливають не лише раціональні чинники, зокрема ціна, склад і сертифікати, а й емоційні та соціальні мотиви, серед яких довіра, відчуття правильного вибору, належність до відповідальної спільноти та прагнення уникати недоброчесного «зеленого» камуфлювання.
Авторське право (c) 2026 Маргарита Олександрівна Лишенко, Тетяна Володимирівна Устік https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
МЕХАНІЗМИ ПУБЛІЧНОГО УПРАВЛІННЯ СИСТЕМАМИ УМОЖЛИВЛЕННЯ ЕФЕКТИВНОСТІ МАРКЕТИНГОВИХ КОМУНІКАЦІЙ В УМОВАХ ВОЄННОГО СТАНУ
Мета дослідження полягає в обґрунтуванні теоретичних положень удосконалення механізмів публічного управління системами уможливлення ефективності маркетингових комунікацій з урахуванням потреб суспільства, бізнесу, державних органів влади та громадян. Об'єктом дослідження є процеси публічного управління, що забезпечують формування, регулювання, координацію та розвиток систем ефективної маркетингової комунікації у внутрішньому й зовнішньому інформаційному середовищі. У статті досліджено механізми публічного управління системами уможливлення ефективності маркетингових комунікацій як важливий напрям розвитку сучасної управлінської науки та практики. Обґрунтовано, що маркетингові комунікації в сучасних умовах не можуть розглядатися лише як інструмент просування товарів, послуг або окремих організацій, оскільки вони дедалі більше постають засобом формування довіри, забезпечення прозорості, пояснення управлінських рішень, залучення громадян до публічного діалогу та підтримки соціально відповідальної взаємодії між державою, бізнесом і суспільством. Визначено, що публічне управління у цій сфері має забезпечувати не тільки нормативне регулювання рекламної та інформаційної діяльності, а й створення цілісного організаційного, правового, інформаційного, економічного, освітнього й технологічного підґрунтя для якісної комунікації. Особливу увагу приділено ролі державних органів влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, громадських організацій, медіа, онлайн-платформ, освітніх і наукових установ у формуванні відповідального комунікаційного простору. Доведено, що ефективність маркетингових комунікацій залежить не лише від охоплення аудиторії або кількості інформаційних повідомлень, а й від їхньої достовірності, зрозумілості, адресності, етичності, суспільної корисності та здатності забезпечувати зворотний зв'язок. Наголошено, що в умовах поширення рішень на базі застосованих цифрових технологій, соціальних мереж, платформних сервісів і систем на базі штучного інтелекту зростає потреба у посиленні прозорості, захисті персональних даних, протидії дезінформації та розвитку комунікаційної культури.
Авторське право (c) 2026 Олена Петрівна Карпій, Наталія Іванівна Михайлик https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Маркетингова стратегія подолання прірви для високотехнологічного стартапу
Метою дослідження є обґрунтування теоретико-прикладних засад розробки маркетингової стратегії щодо виходу високотехнологічних стартапів на основні ринки. У межах поставленої мети фокусом уваги є специфіка управління життєвим циклом радикальних інноваційних проєктів. Методи дослідження включають системний аналіз наукових джерел з питань стратегічного маркетингу на ринках інноваційних продуктів та комерціалізації високотехнологічних проєктів, порівняльний аналіз розривів у життєвому циклу стартапів, що мають різні рівні технологічності, логіко-структурний аналіз специфіки високотехнологічних стартапів як феномену інноваційного ринку, а також узагальнення теоретичних і практичних підходів до розробки маркетингової стратегії високотехнологічного стартапу для подолання бар'єрів на етапі масштабування та зростання. За результатами дослідження розглянуто політичні завдання стосовно розвитку високотехнологічних стартапів в Україні. Уточнено різницю стартапів за рівнем технологічності та їх впливів на розвиток ринків, підтверджено існування загрози великих розривів (прірв) у життєвому циклу високотехнологічних стартапів. Доведено, що в умовах загальної багатовимірної невизначеності доцільно використовувати маркетингову стратегію «втягування», що дозволяє перетнути прірву і завоювати ранню більшість ринку. Обґрунтовано 10 основних принципів, які необхідно враховувати для успішної реалізації запропонованої маркетингової стратегії стартапу. Також визначено перспективи подальших досліджень, зокрема існує необхідність уточнення маркетингової стратегії подолання прірви на специфічних галузевих ринках.
Авторське право (c) 2026 Людмила Львівна Палєхова, Тетяна Володимирівна Куваєва, Катерина Петрівна Пілова https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ПАРАДИГМА МАРКЕТИНГОВОЇ ДІЯЛЬНОСТІ В КОНТЕКСТІ ПОГЛЯДІВ ПІТЕРА ТІЛЯ, МАРКА АНДРЕЕССЕНА ТА МАНІФЕСТУ PALANTIR
У статті досліджено трансформацію парадигми маркетингової діяльності в умовах розвитку високих технологій та геополітичних змін крізь призму поглядів Пітера Тіля, Марка Андреессена та ідеології компанії Palantir Technologies. Обґрунтовано, що класична котлерівська модель маркетингу, заснована на концепції 4P і орієнтована на задоволення існуючих потреб у конкурентному середовищі, втрачає пояснювальну силу для ринків deep tech, enterprise та defense tech. Натомість формується нова парадигма, у якій маркетинг інтегрується в продукт, дистрибуцію та стратегічне позиціонування компанії. Встановлено, що підхід П. Тіля акцентує створення монопольних ринкових позицій, інтеграцію продажів у дизайн продукту та пріоритет дистрибуції як ключового фактора успіху. Концепція «product-market fit» М. Андреессена визначає емпіричне підтвердження попиту як передумову будь-якої маркетингової активності та зміщує фокус із просування на відповідність продукту ринку. Практика Palantir демонструє радикальну модель «forward deployed engineering», де маркетинг трансформується у процес співтворчості цінності разом із клієнтом, а також набуває ідеологічного та геополітичного виміру. У роботі доведено, що нова парадигма характеризується переходом від ринково-орієнтованої до продуктово- та монопольно-орієнтованої логіки, від масового просування до вірусного зростання і data-driven рішень, а також від функціональної ролі маркетингу до його інтеграції в інженерні та управлінські процеси. Визначено, що сучасний маркетинг дедалі більше набуває рис інженерно-аналітичної системи, де ключову роль відіграють алгоритми, великі дані та цифрові платформи. Окрему увагу приділено порівнянню цієї парадигми з концепцією сталого розвитку, що дозволило виявити суперечності між технологічним прискорювачем і принципами екологічної та соціальної збалансованості. Показано вплив різних парадигм на трансформацію комплексу маркетингу (4P, 7P, 12P, SIVA, 3E3A), зокрема у напрямі цифровізації, платформізації та гіперперсоналізації. Практичне значення результатів полягає у формуванні синтетичної рамки розуміння маркетингу як інструменту не лише комерційного успіху, але й створення нових ринків, технологічного домінування та стратегічного розвитку в умовах глобальної конкуренції.
Авторське право (c) 2026 Олександр Вікторович Зозульов, Тетяна Олександрівна Царьова https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Optimization of direct response video advertising conversion in marketing strategies of direct-to-consumer brands
The relevance of the study is determined by the growing role of video advertising in the digital environment, the intensification of competition in performance-oriented marketing, and the increasing requirements for the validity of managerial decision-making. The increasing complexity of audiovisual content structure and the dependence of its effectiveness on algorithmic content distribution mechanisms necessitate the development of scientifically grounded approaches to optimizing the conversion of direct response video advertising in the marketing strategies of direct-to-consumer brands. Purpose. The purpose of the study is to enhance the effectiveness of conversion of direct response video advertising in the marketing strategies of direct-to-consumer brands through the development and application of scientifically grounded approaches based on multimodal content analysis and data-driven decision-making models. Methods. The study applies methods of analysis and synthesis to generalize theoretical approaches to conversion formation and optimization; systematization to identify key parameters of video content; comparative analysis to assess the influence of various content characteristics on consumer behavioral responses; and logical generalization to develop methodological approaches and practical recommendations. Results. The essence of conversion as a result of the coordinated interaction of semantic, visual, and temporal parameters of video content has been investigated. It has been revealed that the effectiveness of video advertising is determined not by isolated characteristics but by their integrated interaction and alignment with audience expectations and digital environment conditions. It has been proven that the use of multimodal analysis and systematic testing of creative solutions increases the accuracy of content effectiveness evaluation, reduces uncertainty in decision-making, and enables adaptive optimization of advertising campaigns. Conclusions. It has been substantiated that improving the effectiveness of conversion optimization is achieved through the implementation of closed-loop analytical systems, enhancement of performance evaluation frameworks, and integration of analytical and creative processes. It has been established that key limitations include insufficient model interpretability, limited data reliability, and the inadequacy of traditional metrics in reflecting the complexity of conversion processes. Prospects for further research. Further research is associated with the development of quantitative methods for evaluating the effectiveness of multimodal content, improving the transparency of analytical models, and exploring the scalability of optimization systems under conditions of dynamic changes in the digital environment.
Авторське право (c) 2026 Mariia Hladkova https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Цифровий маркетинг та інструментарій штучного інтелекту в контексті розвитку регіону
Актуальність дослідження зумовлена посиленням цифрової трансформації економіки, зростанням конкуренції між регіонами за інвестиційні, туристичні та людські ресурси, а також необхідністю підвищення ефективності регіонального управління на основі сучасних цифрових технологій. Встановлено, що традиційні підходи до регіонального маркетингу не забезпечують належної адаптивності до динамічних змін цифрового середовища, що актуалізує використання інструментарію штучного інтелекту (ШІ) у процесах аналізу даних, прогнозування та управління маркетинговими комунікаціями. Метою дослідження визначено наукове обґрунтування особливостей застосування цифрового маркетингу та інструментарію ШІ у забезпеченні ефективного розвитку регіону в умовах цифрової трансформації економіки. У процесі дослідження використано методи аналізу і синтезу для узагальнення теоретичних підходів до цифрового маркетингу та використання ШІ у регіональному розвитку, систематизації для структурування функціональних характеристик цифрових маркетингових технологій, порівняльного аналізу для оцінювання їх впливу на конкурентоспроможність та інвестиційну привабливість регіону, а також логічного узагальнення для формування практичних рекомендацій. В роботі досліджено сутність цифрового маркетингу та функціональну роль інструментарію ШІ у системі регіонального розвитку. Виявлено, що використання цифрових маркетингових технологій сприяє підвищенню ефективностірегіональних комунікацій, покращенню інформаційної взаємодії з цільовими аудиторіями та формуванню позитивного цифрового іміджу території. Доведено, що інтеграція ШІ у процеси управління маркетинговими комунікаціями забезпечує підвищення точності аналітики, персоналізацію інформаційного контенту та адаптивність управлінських рішень. Встановлено, що результативність цифрової трансформації регіонального управління обмежується проблемами фрагментарності даних, недостатньої інтеграції цифрових платформ, низького рівня інтерпретованості моделей ШІ та дефіциту кадрового забезпечення. Висновки.Обґрунтовано, що підвищення ефективності цифрового маркетингу та інструментарію ШІдосягається через формування інтегрованих цифрових платформ, розвиток прогнозноїаналітики, використання персоналізованих комунікацій та посилення координації між регіональними інституціями. Перспективи подальших досліджень пов’язані з розробленням методичних підходів до оцінювання ефективності цифрового маркетингу у системірегіонального розвитку, підвищенням інтерпретованості моделей ШІ та дослідженням адаптивності цифрових маркетингових стратегій в умовах економічної нестабільності.
Авторське право (c) 2026 Елеонора Миколаївна Забарна https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Ефективність цифрового маркетингу в B2B-сегменті через аналіз окупності рекламних каналів
Дослідження присвячено актуальним питанням шляхів підвищення результативності диджитал-маркетингових кампаній в умовах цифровізації економіки й стрімкого розвитку електронної комерції. Мета дослідження – розробка інтегрованого підходу до оцінювання ефективності цифрового маркетингу в B2B-сегменті через аналіз окупності рекламних каналів, спрямованого на оптимізацію маркетингових витрат і підвищення результативності управлінських рішень. У процесі дослідження використано такі методи: системний аналіз (для формування цілісного бачення цифрового маркетингу в B2B-сегменті як складної багатокомпонентної системи); теоретичне узагальнення й порівняння (для систематизаціїнаукових підходів до розуміння сутності та оцінювання ефективності цифрового маркетингу в B2B-сегменті, узагальнення підходів до визначення ключових показників ефективності (Key Performance Indicators, KPI), зіставлення різних моделей атрибуції рекламних каналів); структурно-логічного моделювання (для розробки послідовності етапів алгоритму оцінювання ефективності цифрового маркетингу, що відображає логіку переходу від поставлення цілей до ухвалення управлінських рішень). Результати. У роботі систематизовано сучасні підходи до дослідження цифрового маркетингу в B2B-сегменті за стратегічним, конкурентним, інструментальним і клієнтоорієнтованим напрямами. Обґрунтовано актуальність застосування інтегрованого підходу до оцінювання ефективності цифрового маркетингу в B2B-сегменті, який ураховує результати аналізу окупності рекламних каналів і дозволяє оцінити доцільність маркетингових інвестицій з урахуванням довгострокової перспективи. Підтверджено доцільність застосування багатоточкових моделей атрибуції для підвищення точності оцінки внеску каналів під час рейтингування й оцінювання рекламних каналів. Висновки.Встановлено, що інтегрований підхід до оцінювання ефективності цифрового маркетингу в B2B-сегменті забезпечує підвищення якості управлінських рішень та дозволяє оптимізувати структуру маркетингових витрат, підвищити рентабельність інвестицій і врахувати синергійний ефект омніканальної взаємодії.
Авторське право (c) 2026 Валентина Олександрівна Іваненко, Надія Михайлівна Лисиця, Ярослава Олександрівна Савчук https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Динамічне ціноутворення як маркетингова стратегія утримання клієнтів на платформних ринках
Актуальність дослідження зумовлена активним розвитком платформної економіки, поширенням цифрових сервісів та зростанням ролі алгоритмічного ціноутворення у процесах формування конкурентних переваг і довгострокового утримання клієнтів. В умовах високоїцифрової конкуренції, швидкої зміни поведінкових моделей споживачів і зростання рівня персоналізації маркетингових комунікацій динамічне ціноутворення перетворюється на важливий інструмент управління клієнтською лояльністю та адаптації платформних бізнес-моделей до змін ринкової кон’юнктури. Метою дослідження є виявлення особливостей використання динамічного ціноутворення як маркетингового інструменту утримання клієнтів на платформних ринках та обґрунтування напрямів підвищення ефективності адаптивних цінових механізмів у цифровому середовищі. Методи. У процесі дослідження використано методи аналізу та синтезу – для узагальнення теоретичних підходів до динамічного ціноутворення та систематизації його функціональних характеристик, порівняльного аналізу – для оцінювання впливу алгоритмічних моделей ціноутворення на поведінку споживачів і конкурентну взаємодію платформ, логічного узагальнення – для обґрунтування підходів до інтеграції цифрової аналітики й інструментів штучного інтелекту у процеси адаптивного ціноутворення. Результати. Досліджено економічну сутність динамічного ціноутворення та його роль у системі маркетингового управління платформними ринками. Виявлено, що алгоритмічні моделі управління ціноутворенням забезпечують підвищення адаптивності цінових рішень, рівня персоналізації взаємодії зі споживачами та ефективності прогнозування попиту. Доведено, що інтеграція Big Data, поведінкової аналітики та інструментів штучного інтелекту сприяє підвищенню точності цінових рішень і посиленню клієнтської лояльності. Одночасно встановлено, що ефективність динамічного ціноутворення обмежується непрозорістю алгоритмів, високою залежністю від якості даних, ризиками цінової дискримінації та негативним впливом надмірної волатильності цін на довіру користувачів. Висновки.Обґрунтовано доцільність використання моделей контрольованого динамічного ціноутворення, поєднання адаптивних тарифних стратегій із програмами лояльності та впровадження пояснюваних ШI-моделей у системи алгоритмічного ціноутворення. Зроблено висновок, що динамічне ціноутворення доцільно розглядати не лише як інструмент управління доходами, а як складову довгострокової маркетингової стратегії утримання клієнтів у цифровому середовищі. Перспективи подальших досліджень пов’язані з розробленням гібридних моделей адаптивного ціноутворення на основі поведінкової економіки, прогнозної цифрової аналітики та інструментів штучного інтелекту.
Авторське право (c) 2026 Вячеслав Валерійович Кавецький, Валентина Анатоліївна Лементовська, Ольга Юріївна Сопоцько https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Маркетинг у метавсесвіті як чинник цифрової ідентичності брендів нового покоління
Мета статті полягає в обґрунтуванні концептуального підходу до використання метавсесвіту як простору формування стійкої, упізнаваної та керованої цифрової самопрезентації компаній. Це дослідження є актуальним в умовах алгоритмізованої комунікації, поширення генеративного контенту та посилення ролі віртуальної взаємодії зі споживачами. Методи дослідження охоплюють системний аналіз, структурно-функціональне узагальнення, порівняльну інтерпретацію сучасних підходів до управління комунікаціями, концептуальне моделювання та аналітичне групування ризиків, пов’язаних із перенесенням брендової присутності в тривимірні, аватарні та інтерактивні середовища. Результати дослідження дали змогу встановити, що метавсесвіт не варто розглядати лише як канал просування чи різновид соціальної платформи. Його маркетингова специфіка полягає в переході від демонстрації повідомлення до організації досвіду, від лінійної реклами до сценаріїв співприсутності, від візуального стилю до поведінкової архітектури бренду. Обґрунтовано, що цифрова самопрезентація компанії нового типу формується на перетині чотирьох взаємопов’язаних рівнів: смислового ядра, просторово-сенсорного інтерфейсу, аватарно-агентної взаємодії та спільнотно-договірного контуру довіри. Запропоновано авторську матрицю інтеграції цих шарів у практику просування в метавсесвітах, а також розроблено інтегральний коефіцієнт цифрової самопрезентації. Цей показник є надійним інструментом для діагностики готовності компанії до масштабування діяльності у віртуальних середовищах. Окремо підкреслено, що стратегічна цінність метавсесвітньої присутності визначається не лише фактом використання VR, AR, аватарів або ШІ-асистентів, а й здатністю компанії перетворити ці інструменти на послідовний механізм підтримання довіри, участі та повторюваної взаємодії. Висновки дослідження підтвердили, що ефективність такого просування залежить не від кількості технологічних інструментів, а від узгодженості ціннісної позиції, сценаріїв взаємодії, етичного використання штучного інтелекту, прозорості даних і здатності підтримувати довіру споживачів у різних цифрових точках контакту.
Авторське право (c) 2026 Катерина Володимирівна Ларіна, Ірина Володимирівна Жалінська, Тетяна Леонідівна Мітяєва https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Теоретико-методологічна концепція бережливо-континуальних маркетингових систем на прикладі латерального маркетингу
Одним із перспективних напрямів розвитку сучасної маркетингової теорії є формування континуальних маркетингових систем, які передбачають інтеграцію різних маркетингових концепцій, управлінських інструментів, інноваційних технологій та бізнес-процесів у межах єдиної системи управління створенням цінності. Конвергенція в маркетингу проявляється у поєднанні стратегічних, тактичних і операційних рівнів маркетингового управління, інтеграції традиційних і цифрових каналів взаємодії зі споживачами, а також у формуванні нових форм співпраці між підприємствами, партнерами та споживачами у межах мережевих і платформних екосистем. Особливого значення у цьому контексті набуває латеральний маркетинг, який орієнтований на пошук нових ідей, формування інноваційних ринкових пропозицій та створення нових ринків шляхом нестандартного поєднання продуктів, технологій і сфер застосування. Латеральний маркетинг, на відміну від вертикального підходу, спрямований на генерацію нових напрямів споживання, трансформацію існуючих продуктів і формування принципово нових споживчих цінностей. Саме тому він може розглядатися як один із важливих механізмів формування конвергентних маркетингових систем, оскільки сприяє інтеграції різних галузей знань, технологій і ринкових підходів. Таким чином, актуальність теми дослідження зумовлена необхідністю поглиблення теоретичних і методологічних засад розвитку маркетингових систем у сучасному економічному середовищі, а також потребою розроблення науково обґрунтованої концепції континуальних маркетингових систем, що базується на використанні інструментів латерального маркетингу як механізму формування інноваційних ринкових рішень. Результати такого дослідження сприятимуть розвитку сучасної маркетингової теорії та формуванню нових підходів до управління маркетинговою діяльністю підприємств в умовах цифрової трансформації економіки. Наукова проблема дослідження полягає у недостатньому теоретичному та методологічному обґрунтуванні процесів формування конвергентних маркетингових систем у сучасному економічному середовищі, а також у відсутності комплексної наукової концепції, що пояснює механізми інтеграції латерального маркетингу з сучасними маркетинговими та управлінськими моделями. Гіпотеза дослідження полягає у припущенні, що використання принципів латерального маркетингу у структурі конвергентних маркетингових систем сприяє формуванню інноваційних ринкових рішень, створенню нових сегментів ринку та підвищенню конкурентоспроможності підприємств, оскільки забезпечує інтеграцію різних маркетингових інструментів, управлінських практик і технологічних можливостей у межах єдиної системи управління створенням цінності. Реалізація такого підходу дозволяє сформувати нову модель маркетингового управління, у якій маркетинг виступає не лише функціональною діяльністю підприємства, а системним інтегратором інноваційних, технологічних та ринкових процесів, що забезпечують розвиток підприємств у сучасному цифровому економічному середовищі.
Авторське право (c) 2026 Олена Василівна Садченко, Вероніка Валеріївна Шмагіна, Інна Віталіївна Гайворонська https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Формування етичної інфраструктури ринку: взаємозв’язок захисту прав споживачів, бізнес-етики та маркетингу
У статті розглянуто поняття етичної інфраструктури ринку як важливого елемента сучасної ринкової економіки, її формування та особливості. Визначено, що основними складовими даного питання є інституції, норми, правила, механізми, які забезпечують відповідальне та екологічне ведення бізнесу. Особливу увагу приділено аналізу захисту споживачів як ключового напряму забезпечення справедливих і прозорих ринкових відносин. Встановлено основні закони, на які слід опиратися підприємству задля позитивних відносин з клієнтами, виокремлено такі основні права споживачів: право на безпеку, право на інформацію, право на вибір, право на відшкодування збитків. Розглянуто, які державні органи забезпечують контроль за дотриманням прав споживачів, а також визначено проблеми функціонування цієї системи в умовах цифровізації економіки. У даній роботі також обґрунтовано важливість бізнес-етики для встановлення довірчих відносин з клієнтами, зазначено основні етичні принципи ведення бізнесу, їх зміст, прояв у маркетинговій діяльності та значення для споживачів та бренду в цілому. Також виявлено взаємодію таких елементів, як захист прав споживачів, бізнес-етики та маркетингу, що проявляється через впровадження принципів чесності, прозорості та відповідальності у маркетинговій діяльності підприємства. Зазначено, що етичний маркетинг виступає важливим інструментом формування довіри споживачів і підвищення конкурентоспроможності підприємства. У ході дослідження також визначено певні виклики для бізнесу, пов’язані з розвитком електронної комерції та цифрових технологій, зокрема питання захисту персональних даних і недобросовісних маркетингових практик.
Авторське право (c) 2026 Віктор Іванович Рожко, Вікторія Олексіївна Ліснича https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Страхові послуги як об’єкт маркетингової діяльності: товарознавчі підходи, ринкова інфраструктура та особливості прийняття маркетингових рішень
Актуальність дослідження випливає із підвищеної конкуренції та ускладнення поведінкових моделей споживачів на ринку страхових послуг. У зв’язку з чим, використання товарознавчих підходів набуває особливої значущості як інструменту підвищення обґрунтованості маркетингових рішень та забезпечення відповідної реакції страховиків на зміни зовнішнього середовища. Мета. Метою статті є теоретичне обґрунтування та концептуальне переосмислення страхових послуг як об’єкта маркетингової діяльності через інтеграцію товарознавчих підходів, аналізу ринкової інфраструктури та особливостей прийняття маркетингових рішень. Методи. У статті використано системний підхід і групу загальнонаукових методів (аналіз, синтез, узагальнення, порівняння, індукція та дедукція) для дослідження теоретичних засад теми; методи системного та порівняльного аналізу застосовано для оцінювання взаємозв’язків на страховому ринку та адаптації товарознавчих критеріїв; узагальнення та логічне моделювання використано для формування системи показників якості страхових послуг у процесі прийняття управлінських рішень. Результати. Обґрунтовано вплив інституційної інфраструктури страхового ринку на ринкову вартість страхової послуги. Запропоновано модель страхової послуги як економічної тріади, у межах якої вона одночасно розглядається як товар особливого типу, елемент інституційного середовища та результат системи маркетингового управління. Визначено етапи управління страховою послугою, які охоплюють проєктування страхового продукту, позиціонування, комунікаційну політику, сервісне обслуговування, врегулювання страхових випадків і аналітичний супровід. Висновки.Обґрунтовано доцільність застосування товарознавчого підходу до визначення страхових послуг як нематеріальних об’єктів із власними якісними параметрами, що дає змогу більш системно порівнювати їх на ринку. На основі встановлення потрійної природи страхової послуги уточнено етапи її управління, що дозволило більш структуровано враховувати особливості формування, просування та реалізації страхових послуг у межах єдиного управлінського процесу.
Авторське право (c) 2026 Євгенія Володимирівна Міщук, Юлія Богданівна Кашубіна, Олена Антонівна Зінченко https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Розвиток ринку плодово-ягідної продукції України в умовах цифровізації маркетингових інструментів
У статті розглянуто розвиток ринку плодово-ягідної продукції України в умовах воєнної нестабільності, зміни структури виробництва та дедалі активнішого використання цифрових маркетингових інструментів. У роботі узагальнено дані щодо площ насаджень, обсягів виробництва, ролі домогосподарств, структури основних культур, а також проаналізовано значення e-commerce, соціальних мереж, маркетплейсів, CRM та цифрової аналітики для підвищення конкурентоспроможності сектору. Показано, що майбутня динаміка ринку залежить не лише від нарощування виробничих площ, а передусім від організованості ланцюга створення вартості, розвитку переробки, цифрової присутності бізнесу та здатності працювати з даними, довірою споживача й вимогами європейського ринку.
Авторське право (c) 2026 Володимир Олександрович Хлівецький https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Штучний інтелект як інструмент прогнозування попиту і поведінки споживачів
Трансформація маркетингового середовища під впливом цифровізації зумовлює потребу в методичному переосмисленні інструментарію прогнозування попиту. Актуальність дослідження зумовлена необхідністю адаптації бізнесу до умов цифрової економіки та ринку. Мета – обґрунтування методичних засад застосування алгоритмів штучного інтелекту для прогнозування попиту та моделювання поведінки споживачів. У процесі дослідження застосовано комплекс взаємодоповнювальних методів наукового пізнання. Зокрема, використано системний аналіз для класифікації сучасних підходів до застосування штучного інтелекту в прогнозуванні попиту та визначення їхніх функціональних особливостей у маркетинговій аналітиці. Для побудови та інтерпретації прогнозних підходів застосовано елементи економіко-математичного моделювання, зокрема аналіз часових рядів (ARIMA-підхід), рекурентні нейронні мережі (LSTM), а також ансамблеві алгоритми машинного навчання (Random Forest, XGBoost), що дозволяють ураховувати як лінійні, так і нелінійні залежності в споживчих даних. Порівняльний аналіз моделей прогнозування здійснювався за допомогою стандартних метрик якості: середньої абсолютної похибки (MAE), середньоквадратичної похибки (RMSE) та середньої абсолютної відносної похибки (MAPE), що дозволяє оцінити точність і стабільність прогнозних результатів у різних умовах даних. Окремо застосовано методи аналізу даних поведінки споживачів, які включають оброблення історії покупок, цифрової активності та реакцій на маркетингові стимули, що дозволяє враховувати поведінкові фактори в процесі формування прогнозів попиту. Результати дослідження свідчать, що штучний інтелект суттєво змінює підхід до прогнозування попиту. Якщо раніше компанії переважно реагували на вже сформовані тенденції, то зараз з’являється можливість їх передбачати ще на ранніх етапах. Алгоритми машинного навчання дозволяють виявляти складні взаємозв’язки між ціною, сезонністю, поведінковими патернами та зовнішніми факторами, які важко врахувати у традиційних моделях. Водночас ефективність таких технологій значною мірою залежить від якості даних, рівня цифрової зрілості компанії та здатності інтегрувати аналітичні системи в управлінські процеси. Узагальнено, що штучний інтелект поступово стає ключовим елементом сучасної маркетингової аналітики, впливаючи не лише на точність прогнозів, а й на підходи до прийняття управлінських рішень у сфері попиту та поведінки споживачів. Подальші дослідження доцільно спрямувати на вдосконалення моделей прогнозування та адаптацію алгоритмів штучного інтелекту до динамічних умов ринку.
Авторське право (c) 2026 Надія Миколаївна Тимченко, Іван Анатолійович Міщенко, Ольга Геннадіївна Вдовічена https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Маркетингова аналітика як інструмент data-driven прийняття рішень у бренд-менеджменті та креативних маркетингових проєктах
Мета. Метою дослідження є обґрунтування ролі маркетингової аналітики як інструменту data-driven прийняття рішень у бренд-менеджменті та управлінні креативними маркетинговими проєктами, а також визначення напрямів підвищення ефективності маркетингової діяльності на основі аналітичних даних. Методи. У процесі дослідження використано загальнонаукові та спеціальні методи, зокрема аналіз і синтез — для узагальнення теоретичних підходів до сутності маркетингової аналітики; системний підхід — для визначення її ролі у структурі маркетингового управління; порівняльний аналіз — для дослідження особливостей data-driven підходу у бренд-менеджменті; методи економічного аналізу та розрахунків — для оцінювання ефективності маркетингових рішень; графічний та табличний методи — для узагальнення результатів дослідження. Результати. У роботі узагальнено теоретичні підходи до визначення сутності маркетингової аналітики та обґрунтовано її ключову роль у системі управління маркетинговою діяльністю. Досліджено особливості застосування data-driven підходу у бренд-менеджменті, що забезпечує підвищення обґрунтованості стратегічних і тактичних рішень. Проаналізовано практичні аспекти використання маркетингової аналітики в управлінні креативними маркетинговими проєктами та визначено основні напрями підвищення ефективності прийняття управлінських рішень на основі аналітичних даних. Висновки. Доведено, що маркетингова аналітика є ключовим інструментом реалізації data-driven підходу, який забезпечує підвищення ефективності бренд-менеджменту та управління креативними маркетинговими проєктами. Встановлено, що інтеграція аналітичних інструментів у всі етапи маркетингової діяльності сприяє зростанню обґрунтованості, адаптивності та результативності управлінських рішень, що є важливою умовою підвищення конкурентоспроможності підприємств у сучасному цифровому середовищі.
Авторське право (c) 2026 Надія Василівна Писаренко, Олена Антонівна Корчинська, Євген Михайлович Павельчук, Олена Іванівна Бабічева, Ольга Вікторівна Базарна https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Нейромаркетинг як інструмент прогнозування споживчої поведінки в умовах інформаційного перевантаження
Актуальність дослідження зумовлена стрімким зростанням інформаційного навантаження на споживача в умовах цифрової трансформації ринків та поширення рекламних каналів.Традиційні маркетингові методи, що ґрунтуються на задекларованих уподобаннях, не дають змоги точно прогнозувати купівельну поведінку, оскільки більшість рішень ухвалюється на несвідомому рівні. Метою дослідження є оцінювання ефективності нейромаркетингового інструментарію в прогнозуванні купівельної поведінки споживачів в умовах інформаційного перевантаження та обґрунтування практичних орієнтирів адаптації цих технологій в Україні. У процесі дослідження застосовано загальнонаукові методи: аналіз і синтез – для узагальнення теоретичних підходів; систематизацію – для структурування нейромаркетингових технологій за об’єктом вимірювання; порівняльний аналіз – для оцінювання прогностичної точності нейрометодів відносно традиційних опитувань. У результаті дослідження підтверджено, що нейромаркетинговий інструментарій забезпечує вищу достовірність прогнозування купівельних дій завдяки реєстрації неусвідомлюваних нейронних відгуків. Узагальнення емпіричних даних засвідчило підвищення точності на 20–30% порівняно з традиційними опитуваннями. В українському контексті нейромаркетинг демонструє зростання імпульсних покупок на 15–25%, покращення пригадування реклами на 20% та підвищення конверсії на 18–22%. Ідентифіковано основні проблеми впровадження: відсутність уніфікованих протоколів, обмежена кількість довгострокових досліджень, невизначеність етичних меж використання біометричних даних. У висновках обґрунтовано доцільність гармонізації процедурних норм, поєднання кількох вимірювальних підходів у межах одного експерименту, а також дотримання принципів інформованої згоди учасників та захисту їхньої анонімності. Перспективи подальших досліджень пов’язані з розробленням уніфікованих протоколів, проведенням тривалих панельних досліджень та аналізом впливу цифрової трансформації на достовірність нейромаркетингових даних.
Авторське право (c) 2026 Віталій Самсонович Рейкін, Ірина Павлівна Зрибнєва, Марина Володимирівна Хажеєва https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Трансформація стратегій маркетингових комунікацій підприємств кондитерської галузі в умовах синергії AI та AR-технологій
Стаття присвячена дослідженню трансформації маркетингових стратегій у кондитерській промисловості під впливом штучного інтелекту (AI) та доповненої реальності (AR). У статті проаналізовано успішні кейси глобальних брендів, таких як KitKat, Kinder та Milka, що демонструють перехід від традиційних підходів до моделей гіперперсоналізації та Phygital-взаємодії. Особлива увага приділяється зміні пошукової воронки поколінь Z та Альфа, а також ролі AI як «цифрового куратора» споживчого досвіду. Доведено, що інтеграція AR-технологій у пакування товарів перетворює його на інтерактивний медіаканал, який значно підвищує рівень залучення та ймовірність покупки. Наукова новизна дослідження полягає в обґрунтуванні синергетичного ефекту одночасного застосування AI та AR-інструментів, специфікованих для ринку товарів імпульсного попиту. Теоретично доведено, що інтерактивне Phygital-пакування трансформується з елемента дизайну в автономне джерело збору первинних маркетингових даних для оптимізації експортного потенціалу брендів.
Авторське право (c) 2026 Ю. І. Стевчак https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Маркетинг відносин у системі формування клієнтської лояльності на ринку туристично-освітніх послуг
У статті досліджено теоретичні та практичні аспекти формування клієнтської лояльності в системі маркетингу відносин на ринку туристично-освітніх послуг. Обґрунтовано, що в умовах цифровізації та посилення конкуренції маркетинг відносин набуває стратегічного значення як інструмент забезпечення довгострокової взаємодії зі споживачами. Метою дослідження є визначення особливостей формування клієнтської лояльності та обґрунтування сучасних маркетингових інструментів її забезпечення у сфері туристично-освітніх послуг. У процесі дослідження використано методи аналізу, узагальнення, систематизації та порівняння. Встановлено, що лояльність споживачів формується під впливом як раціональних, так і емоційних чинників та базується на поєднанні поведінкової й емоційної прихильності до бренду. Визначено основні компоненти формування лояльності, серед яких ключове значення мають якість послуг, рівень сервісного обслуговування, довіра до бренду, персоналізація комунікацій та позитивний споживчий досвід. Проаналізовано типи клієнтської лояльності та встановлено, що найбільш цінною для підприємств туристично-освітньої сфери є істинна лояльність, яка забезпечує стабільність клієнтської бази та підвищення конкурентоспроможності підприємства. Досліджено сучасні маркетингові інструменти формування лояльності споживачів, зокрема CRM-системи, контент-маркетинг, програми лояльності, соціальні мережі, реферальні програми та цифрові технології персоналізації сервісу. Виявлено, що найбільшу ефективність у забезпеченні довгострокової прихильності клієнтів демонструють персоналізований та емоційний маркетинг. Обґрунтовано, що впровадження концепції маркетингу відносин сприяє зміцненню конкурентних позицій підприємств, підвищенню рівня довіри споживачів та формуванню стійких партнерських взаємовідносин на ринку туристично-освітніх послуг.
Авторське право (c) 2026 Михайло Вікторович Тарасюк, Анастасія Дмитрівна Псарюк https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Тренди та перспективи впровадження маркетингових інновацій у сфері послуг
Мета: основною метою дослідження є системний аналіз впровадження маркетингових інновацій у сфері послуг України, визначення їхнього впливу на споживчу поведінку та обґрунтування перспективних моделей сервісного обслуговування в умовах цифрової трансформації та воєнних викликів. Методи: у процесі дослідження використано сукупність загальнонаукових та спеціальних методів: метод теоретичного узагальнення та порівняльного аналізу для розмежування традиційних та інноваційних підходів у маркетингу; системно-структурний підхід для класифікації технологічних рішень; метод логічного узагальнення при формуванні висновків щодо ролі штучного інтелекту та Big Data; а також табличний метод для візуалізації впливу інновацій на ключові показники ефективності бізнесу. Результати: у ході роботи доведено, що діджиталізація кардинально змінила парадигму взаємодії з клієнтом, перевівши її з масового маркетингу до персоналізованого клієнтського досвіду. Ключовими інструментами сучасної сервісної компанії є штучний інтелект (AI), який автоматизує до 80% рутинних запитів, та прогностична аналітика на основі Big Data, що дозволяє підвищити середній чек на 15-20%. Досліджено трансформацію лійки продажів у циклічну модель пожиттєвої цінності клієнта (LTV), де стратегічну роль відіграють омніканальність та гейміфікація. Особливу увагу приділено адаптивності вітчизняного бізнесу в умовах воєнного стану, зокрема розвитку екосистем на прикладі «Дія» та «Helsi» та інтеграції соціально-відповідального маркетингу в цифрові сервіси. Перехід на хмарні рішення та автоматизацію дозволяє знизити вартість залучення споживача на 25-40%. Висновки: дослідження підтвердило, що маркетингові інновації перестали бути допоміжним інструментом і стали фундаментом бізнес-моделі. Інтеграція новітніх технологій забезпечує стійкість компаній у кризових умовах, а також створює базу для поствоєнного відновлення та виходу на глобальні ринки. Подальші дослідження мають бути спрямовані на розробку методик точної оцінки економічної рентабельності впровадження AI-рішень у консервативних сегментах послуг.
Авторське право (c) 2026 Аліна Олександрівна Кириченко, Віктор Іванович Рожко https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Синергія сталого розвитку та маркетингової орієнтації підприємства
Посилення глобальних екологічних і соціально-економічних викликів змушують підприємства інтегрувати принципи сталого розвитку у свою діяльність. Водночас маркетингова орієнтація трансформується у напрямі врахування цінностей споживачів, що дедалі більше підтримують відповідальне та етичне ведення бізнесу. Поєднання цих підходів формує синергетичний ефект, який підвищує конкурентоспроможність підприємств і забезпечує їх довгострокову стійкість. Мета дослідження полягає у теоретичному обґрунтуванні та розробці практичних рекомендацій щодо формування синергії сталого розвитку та маркетингової орієнтації підприємства з метою підвищення його конкурентоспроможності та забезпечення довгострокової ефективності діяльності. Методи включають загальнонаукові та спеціальні підходи пізнання економічних явищ. У процесі роботи застосовано методи аналізу та синтезу для дослідження сутності сталого розвитку та маркетингової орієнтації підприємства, а також індукції й дедукції для узагальнення теоретичних положень. Порівняльний метод використано для виявлення відмінностей і спільних рис різних підходів до сталого маркетингу. Крім того, застосовано системний підхід для розгляду підприємства як цілісної соціально-економічної системи. Результати. Досліджено теоретичні засади концепції сталого розвитку та визначено його роль у сучасному маркетинговому середовищі підприємств. Проаналізовано еволюцію маркетингової стратегії підприємств та особливості її трансформації в умовах сталого розвитку. Обґрунтовано сутність клієнтоорієнтованості як ключового принципу формування сучасної маркетингової стратегії. Визначено взаємозв’язок між сталим розвитком, маркетинговою стратегією та клієнтоорієнтованістю підприємства. Досліджено роль маркетингових комунікацій у забезпеченні сталого розвитку та формуванні довіри споживачів. Проаналізовано інструменти сталих маркетингових комунікацій та їх вплив на поведінку клієнтів. Виявлено основні проблеми інтеграції принципів сталого розвитку у маркетингову стратегію підприємств. Розроблено рекомендації щодо вдосконалення маркетингової стратегії на засадах сталого розвитку. Висновки. У висновках зазначено, що сталий розвиток, маркетингова стратегія та клієнтоорієнтованість формують єдину взаємопов’язану систему управління підприємством, яка забезпечує його довгострокову конкурентоспроможність і стійкість у сучасних ринкових умовах. Також підкреслено, що інтеграція ESG-принципів у маркетингову діяльність сприяє формуванню довіри споживачів, підвищенню ефективності комунікацій та створенню довгострокових взаємовигідних відносин зі стейкхолдерами.
Авторське право (c) 2026 Наталія Миколаївна Середа, Оксана Андріївна Курей, Олеся Михайлівна Дюгованець https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Контент-маркетинг як інструмент формування довіри та лояльності споживачів
У сучасних умовах цифровізації бізнесу суттєво зростає значення контент-маркетингу як ключового інструменту комунікації між брендом і споживачем. Зміна поведінки аудиторії, яка дедалі більше орієнтується на цінний, релевантний та персоналізований контент, зумовлює необхідність формування довіри через якісну інформаційну взаємодію. Саме тому дослідження ролі контент-маркетингу у формуванні лояльності споживачів набуває особливої актуальності в умовах високої конкуренції та інформаційного перенасичення. Мета. Метою дослідження є визначення ролі контент-маркетингу як ефективного інструменту формування довіри та лояльності споживачів, а також обґрунтування практичних підходів до підвищення результативності контент-маркетингових стратегій у сучасному цифровому середовищі. Матеріали і методи. Матеріалами дослідження є наукові праці вітчизняних і зарубіжних учених з питань маркетингу, контент-маркетингу та поведінки споживачів; матеріали офіційних сайтів компаній і приклади їх контент-маркетингових стратегій; публікації у спеціалізованих маркетингових виданнях і онлайн-ресурсах. В процесі здійснення дослідження було використано наступні наукові методи: теоретичного узагальнення та систематизації — для розкриття сутності контент-маркетингу і його ролі у формуванні довіри та лояльності споживачів; аналізу і синтезу — для вивчення наукових підходів та практичних аспектів застосування контент-маркетингу; порівняльного аналізу — для зіставлення різних стратегій і інструментів контент-маркетингу; графічного методу — для візуалізації отриманих результатів. Результати. У науковій статті проаналізовано теоретичні підходи до визначення сутності контент-маркетингу та його ролі в сучасній маркетинговій діяльності. Досліджено ключові інструменти та канали контент-маркетингу, а також особливості їх використання у цифровому середовищі. Розкрито економічну та поведінкову природу довіри і лояльності споживачів, визначено їх основні складові та фактори формування. Визначено механізми впливу контент-маркетингу на формування довіри до бренду. Досліджено роль контенту у підвищенні рівня лояльності споживачів, зокрема через залучення та взаємодію з аудиторією. Проаналізовано сучасні практики використання контент-маркетингу на прикладі конкретних компаній та брендів. Розроблено практичні рекомендації щодо вдосконалення контент-маркетингових стратегій для підвищення довіри та лояльності клієнтів. Узагальнено отримані результати та сформульовано висновки щодо ефективності контент-маркетингу як інструменту довгострокових відносин із споживачами. Висновки. В подальших наукових дослідженнях пропонується зосередити увагу на поглибленому аналізі впливу персоналізованого та інтерактивного контенту на поведінку споживачів у різних цифрових каналах комунікації. Це надасть змогу більш точно оцінити ефективність контент-маркетингових стратегій, виявити ключові фактори формування довіри та розробити інноваційні підходи до підвищення лояльності аудиторії.
Авторське право (c) 2026 Наталія Миколаївна Середа https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ВПЛИВ ЦИФРОВОЇ ТРАНСФОРМАЦIЇ ТА IНФОРМАЦIЙНИХ ТЕХНОЛОГIЙ НА СОЦIАЛЬНО-ЕКОНОМIЧНИЙ РОЗВИТОК УКРАЇНИ
Мета. Дослідження спрямоване на вивчення впливу цифрової трансформації та інформаційних технологій на соціально-економічний розвиток України, визначення основних можливостей і викликів, пов'язаних із цифровізацією, а також обґрунтування стратегічних напрямів розвитку цифрової економіки в умовах глобальних технологічних змін, воєнних викликів та повоєнного відновлення. Методи. У дослідженні застосовано комплексний підхід, що поєднує методи аналізу та синтезу, порівняльного аналізу, систематизації та логічної інтерпретації наукових публікацій, аналітичних звітів і статистичних даних щодо цифрової трансформації, електронного урядування, цифрового бізнесу та інноваційних процесів в Україні. Результати. Встановлено, що цифрова трансформація є одним із ключових чинників соціально-економічного розвитку України. Використання цифрових технологій сприяє підвищенню продуктивності бізнесу, ефективності державного управління та розширенню доступу населення до цифрових публічних послуг. Хмарні технології, електронна комерція, цифрові фінансові сервіси та онлайн-платформи для навчання позитивно впливають на економічне зростання і соціальну інклюзію. ІТ-сектор відіграє важливу роль у залученні інвестицій, створенні висококваліфікованих робочих місць та зміцненні міжнародної конкурентоспроможності країни. Водночас зберігаються суттєві виклики, серед яких цифрова нерівність між регіонами, недостатній рівень цифрових компетентностей населення, кіберзагрози та інфраструктурні обмеження. Висновки. Цифрова трансформація виступає стратегічним чинником зміцнення стійкості та конкурентоспроможності економіки України. Її успішна реалізація потребує послідовної державної політики, інвестицій у цифрову інфраструктуру, підтримки інноваційних екосистем, посилення кібербезпеки та розвитку людського капіталу. Подальші наукові дослідження доцільно спрямувати на оцінювання ефективності впровадження передових цифрових технологій та розроблення механізмів скорочення цифрової нерівності.
Авторське право (c) 2026 Анна Олександрівна Міщенко, Ірина Геннадіївна Столєтова https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Фінансова стратегія банківської системи України в умовах геополітичної нестабільності
Актуальність. У дослідженні розглядаються фінансові стратегії банківської системи України в умовах геополітичної нестабільності та воєнного часу. Особлива увага приділяється інституційним передумовам, які дозволили банківському сектору зберегти стабільність під час повномасштабного вторгнення, включаючи банківські реформи, запроваджені у 2014 –2017 роках, та їх подальше продовження. Мета. Метою статті є аналіз стратегічних пріоритетів Національного банку України (НБУ) та комерційних банків в умовах воєнного часу, визначення факторів, що сприяли стійкості банківської системи, та визначення напрямків її подальшого розвитку. Методи. Дослідження базується на огляді літератури, порівняльному аналізі наукових публікацій, нормативних документів, аналітичних звітів та статистичних даних НБУ, а також інформації провідних українських банків та міжнародних фінансових установ. Результати. Отримані дані свідчать про те, що стійкість банківського сектору України під час війни була підтримана не лише заходами воєнного часу, але й реформами, запровадженими до повномасштабного вторгнення, які посилили капіталізацію, прозорість та регуляторний нагляд. Комерційні банки адаптували свої стратегії шляхом вибіркового кредитування стратегічно важливих секторів економіки, співпраці з міжнародними фінансовими установами та швидкої цифровізації фінансових послуг. Аналіз також демонструє відновлення кредитної активності, подальше зростання банківських активів та збереження довіри населення до банківської системи. Особлива увага приділяється стратегічним пріоритетам НБУ, включаючи монетарну та фінансову стабільність, підтримку економічного відновлення та європейської інтеграції, розвиток сучасних фінансових послуг та зміцнення інституційного потенціалу. Висновки. Українська банківська система продемонструвала високий рівень стійкості та адаптивності в умовах воєнного часу. Безперервність банківських реформ, ефективна співпраця між НБУ та комерційними банками, а також підтримка з боку міжнародних партнерів сприяли підтримці фінансової стабільності. Подальше зміцнення інструментів макропруденційної політики, включаючи контрциклічні буфери капіталу, стрес-тестування, пов'язане з війною, та динамічне управління ліквідністю, може підвищити довгострокову стійкість банківського сектору та сприяти післявоєнному відновленню.
Авторське право (c) 2026 Леся Андріївна Лещій, Юлія Іванівна Коніщук https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Економічна безпека бізнесу в Україні в умовах глобальних викликів та загроз
Метою статті є розвиток теоретичних засад економічної безпеки бізнесу в Україні викликів і загроз та обґрунтування архітектури стійкості бізнесу як базису зміцнення економічної безпеки в умовах невизначеності. У дослідженні використано методи логічного узагальнення, аналізу та синтезу, компаративного аналізу, а також PESTEL-аналіз для структуризації загроз зовнішнього середовища. Системний підхід застосовано при обґрунтуванні архітектури стійкості бізнесу. За результатами систематизації загроз економічній безпеці бізнесу встановлено домінування воєнно-політичних, макроекономічних та енергетичних загроз, які формують основу дестабілізаційного впливу та мають каскадний характер поширення. Обґрунтовано необхідність інтеграції кіберзагроз у загальну систему ризиків як фактору, що має наскрізний вплив на діяльність підприємств. Запропоновано архітектуру стійкості бізнесу як багатоконтурну адаптивну систему, що включає аналітико-прогностичний та стратегічний блоки, та інтегрує ресурсні, процесні, управлінські та інституційні компоненти зміцнення економічної безпеки. Обґрунтовано доцільність розгляду стійкості бізнесу як динамічного процесу, що реалізується через послідовність фаз (превентивної, абсорбційної, адаптаційної та трансформаційної), що дозволяє перейти від статичного трактування економічної безпеки до її розуміння як здатності підприємства до постійної трансформації та розвитку в умовах невизначеності. Доведено практичну значущість запропонованого інтегрованого підходу до зміцнення економічної безпеки бізнесу, що поєднує систематизацію загроз та формування архітектури стійкості, для підвищення адаптивності, стійкості та конкурентоспроможності підприємств. Перспективи подальших досліджень пов'язані з розробленням інструментарію оцінювання загроз, зокрема визначення їх ймовірності реалізації та сили впливу, для обґрунтування стратегічних пріоритетів зміцнення економічної безпеки бізнесу.
Авторське право (c) 2026 Галина Іванівна Єрмак https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Концептуальні засади розвитку регіональних соціально-економічних систем
Розвиток регіональних соціально-економічних систем у сучасних умовах набуває особливої актуальності внаслідок глобалізаційних процесів, децентралізації управління та зростання конкуренції між територіями. Регіони стають ключовими осередками економічної активності, формування людського капіталу та впровадження інновацій, що визначає їх стратегічне значення для забезпечення національної стійкості та конкурентоспроможності. Актуальність аналіза також зумовлена необхідністю подолання диспропорцій у соціально-економічному розвитку територій, які проявляються у нерівномірному розподілі ресурсів, інвестицій та рівня життя населення. Наявність структурних дисбалансів, недостатній рівень інституційної ефективності та обмеженість механізмів стратегічного управління ускладнюють формування цілісної моделі розвитку регіонів. Основні завдання аналізу полягають у визначенні сутності та характеристик регіональних соціально-економічних систем, узагальненні сучасних теоретичних підходів до їх розвитку, а також у виявленні ключових факторів, що впливають на їх функціонування. Окрему увагу приділено обґрунтуванню принципів формування ефективної регіональної політики та розробці концептуальної моделі розвитку регіонів. У ході дослідження також здійснено аналіз взаємодії економічних, соціальних та інституційних складових розвитку регіонів, що дозволило визначити їх взаємозалежність та вплив на загальну ефективність системи. Встановлено, що інноваційна активність, якість управління та рівень розвитку людського капіталу є визначальними чинниками забезпечення сталого розвитку регіонів. Узагальнення отриманих результатів дозволило сформулювати висновки, відповідно до яких розвиток регіональних соціально-економічних систем має базуватися на принципах комплексності, інноваційності та інституційної збалансованості. Ефективна реалізація цих принципів сприятиме підвищенню конкурентоспроможності регіонів та покращенню якості життя населення. Практичні рекомендації полягають у доцільності впровадження інтегрованих стратегій регіонального розвитку, що враховують специфіку територій, стимулюють інноваційну діяльність та забезпечують ефективну взаємодію між державними органами, бізнесом і громадянським суспільством. Результати дослідження можуть бути використані при формуванні державної регіональної політики, а також у діяльності органів місцевого самоврядування та науково-аналітичних установ.
Авторське право (c) 2026 Олена Ігорівна Угоднікова https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
КОНЦЕПТУАЛЬНА МОДЕЛЬ ДІДЖИТАЛІЗАЦІЇ ПІДПРИЄМСТВ ІНДУСТРІЇ ГОСТИННОСТІ В РЕГІОНАЛЬНІЙ ЕКОНОМІЧНІЙ СИСТЕМІ
У статті обґрунтовано концептуальну модель діджиталізації підприємств індустрії гостинності в регіональній економічній системі. Розмежовано поняття «модель», «концепція» та «концептуальна модель» у контексті управління підприємством, показано переваги концептуального моделювання для формалізації складних соціо-техніко-економічних систем. Визначено діджиталізацію як багатовимірний процес, що одночасно розгортається в технологічній, організаційній і культурній площинах, та проведено розмежування з суміжними поняттями – цифровізацією й цифровою трансформацією. Проаналізовано моделі цифрової зрілості (зокрема матрицю MIT/Capgemini та спеціалізовану модель для мікро- та малих підприємств) у застосуванні до сервісних підприємств та ідентифіковано типові бар'єри впровадження цифрових технологій із акцентом на малий і середній бізнес: інтеграцію з успадкованими системами, брак кваліфікації персоналу, обмеженість бюджетів та опір змінам. Розкрито галузеву специфіку індустрії гостинності, що визначає особливості цифрових рішень, зокрема сезонність попиту, клієнтоорієнтованість, високу частку людського фактору та регіональну прив'язку закладу до конкретної дестинації. Обґрунтовано чотирикомпонентну архітектуру моделі, яка інтегрує аналітичний, комунікаційний, фінансовий та організаційно-управлінський компоненти з циклічними зв'язками між ними. Доведено, що зв'язки між компонентами мають характер зворотних контурів у дусі системної динаміки, а регіональне середовище конфігурує параметри кожного компонента. Здійснено емпіричну верифікацію моделі на прикладі підприємств Львівської області з урахуванням регіональної стратегії смарт-спеціалізації, потенціалу ІТ-кластера та зростання внутрішнього туризму в умовах воєнного стану.
Авторське право (c) 2026 Орислава Іванівна Графська, Роман Олегович Боднар https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ШТУЧНИЙ ІНТЕЛЕКТ ЯК ДРАЙВЕР ІННОВАЦІЙНИХ ТРАНСФОРМАЦІЙ У НАФТОГАЗОВІЙ ПРОМИСЛОВОСТІ
Мета статті полягає в комплексному обґрунтуванні ролі штучного інтелекту як ключового драйвера інноваційних трансформацій у нафтогазовій промисловості на глобальному та національному рівнях, із зосередженням уваги на впливі ШІ на операційну ефективність, екологічну результативність та систему промислової безпеки енергетичних компаній. У роботі послідовно розкрито зміст цифрової трансформації нафтогазового сектору в умовах посилення екологічних обмежень, загострення геополітичних ризиків, руйнування енергетичної інфраструктури внаслідок війни в Україні, а також дефіциту кваліфікованих кадрів. Показано, що в таких умовах штучний інтелект перестає бути факультативним інструментом точкової оптимізації та перетворюється на базовий елемент нових бізнес-моделей, орієнтованих на data-driven управління всіма етапами ланцюга створення вартості – від геологорозвідки та моделювання родовищ до видобутку, транспортування, переробки, трейдингу й сервісного обслуговування. Методичну базу дослідження становлять методи аналізу й синтезу, системний і структурно-функціональний підходи, а також порівняльний аналіз, що дозволив зіставити практики провідних міжнародних компаній. Використання кейс-методу дало змогу поглиблено розкрити специфіку створення та масштабування ШІ-рішень для прогнозного обслуговування обладнання, інтелектуальної підтримки інженерів, моніторингу викидів парникових газів, автоматизації бурових операцій, оптимізації енергоспоживання та управління ризиками промислової безпеки. Узагальнення емпіричних даних корпоративної звітності та галузевих аналітичних досліджень показало, що впровадження ШІ-систем забезпечує суттєве скорочення простоїв, зниження витрат на технічне обслуговування, підвищення продуктивності активів, зменшення викидів метану та діоксиду вуглецю, а також формує нові стійкі конкурентні переваги компаній-лідерів. Особливу увагу приділено ролі систем управління даними як критичної інфраструктурної передумови ефективності ШІ у нафтогазовій галузі. Обґрунтовано, що якість, цілісність, безпека і контрольований доступ до виробничих та експлуатаційних даних є необхідною умовою коректної роботи алгоритмів машинного навчання, побудови надійних прогнозних моделей та впровадження рішень з комп'ютерного зору для контролю дотримання правил охорони праці. Показано, що для українських енергетичних компаній пріоритетним є поетапне впровадження ШІ-рішень із фокусом на напрямках, які забезпечують максимальний ефект для операційної ефективності та безпеки – прогнозне обслуговування, системи моніторингу викидів, відеоаналітика виробничих процесів, цифровізація виконавчої документації. Запропонований у статті підхід може бути використаний як концептуальна основа для розроблення дорожніх карт цифрової трансформації нафтогазових підприємств та подальших міждисциплінарних досліджень у сфері економіки цифрової енергетики.
Авторське право (c) 2026 Олександра Анатоліївна Маслій, Анна Володимирівна Черв'як, Анастасія Володимирівна Онищенко https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
РЕАБІЛІТАЦІЙНІ ПОСЛУГИ ЯК ЕКОНОМІЧНА КАТЕГОРІЯ ТА ЇХНЄ МІСЦЕ У СТРУКТУРІ СФЕРИ ПОСЛУГ
У статті реабілітаційні послуги обґрунтовано як самостійну економічну категорію та визначено їхнє місце у структурі сфери послуг. Показано, що реабілітаційна послуга є економічним благом подвійної природи (процес і результат), яке виробляється у режимі спільного виробництва за участю пацієнта й обтяжене позитивними зовнішніми ефектами, що перетворюють його на мериторне благо, систематично недовироблюване ринком. Здійснено розмежування реабілітаційної, медичної та соціальної послуги за метою, очікуваним результатом і способом оцінювання корисності, на підставі чого запропоновано авторську концепцію «тріади послуг відновлення», що створює спільну аналітичну мову для економістів, клініцистів і управлінців. Зіставлення класифікацій КВЕД, ISIC, CPC та GATS засвідчило структурну фрагментацію реабілітації між охороною здоров'я й соціальним захистом, що дало змогу обґрунтувати її позиціонування як міжсекторальної послуги з розвитку людського капіталу, яка інституційно поєднує медичний, соціальний і трудовий виміри. Проаналізовано будову ринку реабілітаційних послуг, виявлено провали ринку та домінуючу роль держави як монопсонічного покупця, що через диференційований тариф замінює відсутній ринковий ціновий сигнал. Узагальнено докази економічної ефективності реабілітації та визначено методологічні обмеження економічних оцінок, зокрема відкладеність результату, багатовимірність ефектів і переважання непрямих вигід. Особливу увагу приділено українському контексту: різкому зростанню потреби внаслідок війни, динаміці бюджетного фінансування реабілітації в межах Програми медичних гарантій та перспективам адаптації до стандартів ЄС і ВООЗ у повоєнному відновленні. Зроблено висновок про доцільність сприйняття реабілітації як інвестиції в людський капітал, а не як видатку, що потребує постійного обґрунтування.
Авторське право (c) 2026 Ярослав Степанович Свищ, Орислава Іванівна Графська, Володимир Васильович Графський https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
СТРАТЕГІЧНЕ УПРАВЛІННЯ СТІЙКІСТЮ ПРОМИСЛОВОСТІ: ПРОСТОРОВО-ІНТЕГРОВАНИЙ ПІДХІД
У статті побудовано просторово-інтегровану систему показників оцінювання результативності системи стратегічного управління стійкістю промисловості, яка ґрунтується на двовимірній логіці поєднання функціональних блоків (результативності розвитку, стійкості, управління, екологічної збалансованості, циркулярної трансформації) з просторово-мережевою організацією. Виконано інтеграцію регіональних промислових зон, що дозволило перейти від ізольованого оцінювання галузевих систем – до аналізу взаємодії промислових утворень у межах цілісної просторово-економічної мережі та ідентифікувати вплив циркулярних трансформацій на результативність функціонування системи стратегічного управління стійкістю. Розроблено просторово-інтегрований методичний підхід до оцінювання результативності системи стратегічного управління стійкістю промисловості, який орієнтований на оцінювання результативності управлінських впливів шляхом інтеграції індикативного й інтегрального інструментарію з просторово-мережевою організацією реального сектору та поєднання п'яти функціональних блоків оцінки у єдину систему, враховуючи вплив циркулярних трансформацій на її результативність. Запропоновано методичний інструментарій інтегрального оцінювання результативності системи стратегічного управління стійкістю промисловості, що передбачає реалізацію дванадцяти послідовних етапів оцінки та ґрунтується на побудові композитного інтегрального показника (інтегрує блокові субіндекси, процедури нормування, вагового агрегування та просторової агрегації результатів на рівні регіональних промислових зон, промислово-логістичних осей і національної промисловості), забезпечуючи прикладну реалізацію просторово-інтегрованого підходу до оцінювання.
Авторське право (c) 2026 Тетяна Метіль https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Методологія формування біоенергетичних кластерів в умовах трансформації енергетичної системи України
Актуальність дослідження зумовлена необхідністю зміцнення енергетичної безпеки України, диверсифікації джерел енергії та зменшення залежності від викопного палива в умовах воєнних викликів та трансформації енергетичного сектору. Значний потенціал біомаси, зокрема сільськогосподарських відходів, створює передумови для розвитку біоенергетики та формування енергетичних кластерів на регіональному рівні. Метою статті є вивчення теоретичних та методологічних засад формування енергетичних кластерів та найповніше використання біоенергетичного потенціалу аграрного сектору на основі оцінки можливостей комплексного використання біоресурсів. У роботі використано методи економічного аналізу, статистичного групування, кластерного аналізу, порівняльної оцінки та прогнозування. Для формування біоенергетичних кластерів застосовано методи оцінки біоенергетичного потенціалу різних енергетичних культур, сільськогосподарських відходів, а також евклідову класифікацію регіонів України. Розраховано енергетичний потенціал біомаси за регіонами України, визначено рівень можливого заміщення природного газу та класифіковано регіони за подібністю структури біоенергетичних ресурсів. Результати дослідження показали, що загальний економічний енергетичний потенціал біомаси в сільськогосподарських підприємствах України перевищує обсяги поточного споживання природного газу. Найвищий потенціал заміщення традиційних енергоресурсів характерний для Житомирської, Волинської, Вінницької, Рівненської та Сумської областей. На основі кластерного аналізу було сформовано три енергетичні кластери, враховуючи регіональні особливості ресурсної бази та можливості розвитку розподілених енергетичних систем. Доведено, що ефективне використання сільськогосподарських відходів, насамперед соломи, сприятиме розвитку локальних енергетичних систем, підвищенню енергетичної незалежності громад та декарбонізації економіки. Перспективи подальших досліджень пов'язані з розробкою цифрових моделей управління енергетичними кластерами, інтеграцією технологій інтелектуальних мереж та мікромереж, а також оцінкою економічної ефективності та екологічних наслідків функціонування біоенергетичних кластерів в умовах повоєнної відбудови України.
Авторське право (c) 2026 Юлія Миколаївна Гальчинська, Ярослава Степанівна Ларіна https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Штучний інтелект у стратегічному управлінні міжнародними компаніями в умовах глобальної невизначеності
Актуальність дослідження зумовлена зростанням стратегічної ролі штучного інтелекту в умовах глобальної невизначеності, геоекономічної фрагментації, регуляторного тиску, кіберризиків і нестабільності глобальних ланцюгів створення вартості. У цьому контексті міжнародні компанії потребують систем стратегічного управління, здатних обробляти неоднорідну інформацію, готувати альтернативні варіанти дій і зберігати відповідальність людини за остаточні рішення. Метою статті є уточнення ролі штучного інтелекту у стратегічному управлінні міжнародними компаніями в умовах глобальної невизначеності та обґрунтування організаційних механізмів, через які його використання може посилювати адаптивність, аналітичну спроможність і своєчасність перегляду стратегічних рішень без підміни людського стратегічного судження. Методи. Методологічну основу дослідження становить поєднання аналізу, синтезу, порівняння, узагальнення, систематизації, якісного документального аналізу та порівняльного кейс-аналізу. Теоретичну базу сформовано на основі сучасних наукових публікацій 2024-2026 рр., присвячених стратегічному прийняттю рішень, міжнародному бізнесу, сценарному плануванню, динамічним здібностям організації, людино-машинній взаємодії та управлінню ризиками впровадження інтелектуальних систем. Емпіричну базу становлять офіційні документи Microsoft, DHL Group, SAP та Unilever, зокрема річні та інтегровані звіти, а також корпоративні матеріали щодо відповідального використання штучного інтелекту, цифрової трансформації та перебудови глобальних операційних процесів. Результати. Обґрунтовано, що найбільш науково обережною є інтерпретація штучного інтелекту не як автономного суб'єкта стратегування, а як адаптивної інфраструктури підтримки стратегічного управління. На основі аналізу наукових джерел і корпоративних кейсів виокремлено чотири взаємопов'язані контури його стратегічного використання: безперервний моніторинг зовнішнього та внутрішнього середовища, аналітичну обробку слабких і сильних сигналів, моделювання стратегічних альтернатив та управлінську інтерпретацію результатів. Порівняльний документальний кейс-аналіз показав, що у досліджених міжнародних компаніях штучний інтелект найчастіше інтегрується у три блоки стратегічного управління: прогнозування і планування, перебудову операційної моделі, а також систему корпоративного врядування, контролю й етики. Виявлено, що стратегічна цінність виникає не внаслідок використання окремих алгоритмів, а через поєднання штучного інтелекту з якісними корпоративними даними, єдиними цифровими платформами, міжфункціональною координацією, розвитком управлінських компетентностей та формалізацією правил відповідального використання. Висновки. У статті показано, що в умовах глобальної невизначеності штучний інтелект доцільно розглядати як інструмент прискорення стратегічного циклу, розширення горизонту аналізу, підвищення чутливості організації до змін середовища та підготовки якісніших управлінських альтернатив. Водночас ефективність його використання визначається не лише технологічною складністю, а й цифровою зрілістю компанії, якістю даних, архітектурою корпоративного врядування та здатністю керівництва критично поєднувати алгоритмічні результати з професійним стратегічним судженням. Отримані результати можуть бути використані як теоретична основа для подальших емпіричних досліджень і як практичний орієнтир для міжнародних компаній, що трансформують системи стратегічного управління під впливом штучного інтелекту.
Авторське право (c) 2026 Єгор Миколайович Мєзєнцев https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Диверсифікація напрямів діяльності екотуристичних підприємств в адміністративно-територіальних одиницях Львівської області
У статті досліджено проблему диверсифікації напрямів діяльності екотуристичних підприємств в адміністративно-територіальних одиницях Львівської області в умовах воєнного стану та посиленої сезонності. Встановлено, що понад дві третини туристичного збору області концентруються у чотирьох локаціях, тоді як решта громад залишаються периферією ринку попри наявність карпатських ландшафтів, природно-заповідних територій і бальнеологічних ресурсів. На основі критичного аналізу класичних стратегій диверсифікації (горизонтальна, вертикальна, концентрична, конгломератна) обґрунтовано релевантність концентричної та горизонтальної форм для мікро- і малих екотуристичних підприємств із обмеженим ресурсним потенціалом, водночас доведено, що конгломератна стратегія створює ефект розпорошення ресурсів. Здійснено функціональне розмежування понять «екотуризм» та «сільський зелений туризм» у контексті чинного українського законодавства з урахуванням критеріїв UNWTO та TIES: «сільський зелений туризм» трактується як організаційно-правова форма господарювання, а «екотуризм» – як зміст послуги з обов'язковими інтерпретаційно-природоохоронними елементами. Запропоновано типологію п'яти напрямів диверсифікації: освітні програми у форматі environmental education, wellness- та рекреаційні послуги, виробництво і продаж локальних продуктів, івентовий екотуризм та цифрові сервіси. Обґрунтовано три відмінні моделі диверсифікації відповідно до природно-рекреаційного профілю АТО: для Карпатської зони (Сколівщина, Турківщина, Дрогобиччина) – nature-based модель з акцентом на освітні програми, гірський активний туризм та бойківський гастрокрафт; для Розтоцько-Опільської зони – wellness-ретрити та орнітологічний туризм у рамках транскордонного біосферного резервату ЮНЕСКО; для рівнинних громад (Жовківщина, Золочівщина, Бродівщина) – агро-гастрономічна та культурно-історична модель навколо замків «Золотої підкови». Проаналізовано зарубіжний карпатський досвід Польщі (кластерна модель LEADER), Румунії (інтеграція етнографічного та природного шарів) і Словаччини (брендинг унікальності) та визначено можливості адаптації через програму Interreg NEXT Poland-Ukraine 2021–2027.
Авторське право (c) 2026 Н. Ф. Павленчик, О. І. Графська, Д. Ю. Петришин, Л. А. Боєчко, В. З. Холявка https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Авторське право (c) 2026 О. І. Графська, Д. Ю. Петришин, Л. А. Боєчко https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Розробка інтегрального індикатора фінансової стійкості промислових підприємств як інструменту раннього попередження кризи
Актуальність дослідження обумовлена зростанням потреби у формуванні ефективних інструментів оцінювання фінансового стану підприємств промисловості в умовах нестабільності економічного середовища, трансформації фінансових потоків та підвищення рівня ризиків господарської діяльності. Складність сучасних фінансових процесів зумовлює необхідність переходу від фрагментарного аналізу окремих коефіцієнтів до комплексного оцінювання, що дозволяє врахувати взаємозв'язок ключових параметрів структури капіталу, ліквідності та фінансової гнучкості підприємств. Метою дослідження є розробка та апробація інтегрального індикатора фінансової стійкості підприємств промисловості, який забезпечує узагальнену оцінку фінансового стану та може бути використаний як інструмент ранньої діагностики кризових явищ. Методичну основу дослідження становлять загальнонаукові та спеціальні методи економічного аналізу, зокрема методи фінансових коефіцієнтів, порівняльного аналізу, нормалізації показників за методом мінімакс, а також агрегування з використанням рівновагових коефіцієнтів. Інформаційною базою слугували дані фінансової звітності підприємств промисловості України, а також офіційні статистичні матеріали Державної служби статистики України. У результаті дослідження сформовано систему показників фінансової стійкості, здійснено їх класифікацію за характером впливу на фінансовий стан та розроблено алгоритм інтегрування у межах єдиного узагальнюючого показника. Запропоновано шкалу інтерпретації значень інтегрального індикатора, що дозволяє диференціювати підприємства за рівнем фінансової стійкості. Проведена апробація методики засвідчила наявність суттєвих відмінностей у фінансовому стані підприємств, що проявляються у варіації рівня автономії, боргового навантаження та забезпеченості оборотними ресурсами. Отримані результати підтверджують доцільність використання інтегрального підходу для узагальнення впливу різноспрямованих фінансових показників та підвищення аналітичної обґрунтованості управлінських рішень.
Авторське право (c) 2026 Віталій Сергійович Леонов https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ЗЕЛЕНІ ІНВЕСТИЦІЇ У ФОРМУВАННІ ЕНЕРГЕТИЧНОЇ СТІЙКОСТІ УКРАЇНИ
У статті розглядається роль зелених інвестицій у формуванні енергетичної стійкості України в умовах сучасних економічних та екологічних викликів. Актуальність дослідження визначається необхідністю забезпечення енергетичної незалежності, зменшення впливу на навколишнє середовище та підтримки сталого економічного розвитку, особливо в контексті воєнного часу та повоєнного відновлення. Перехід до низьковуглецевої економіки та розширення відновлюваних джерел енергії вважаються ключовими пріоритетами для зміцнення стійкості національної енергетичної системи. Метою дослідження є аналіз впливу зелених інвестицій на розвиток енергетичного сектору та визначення основних фінансових механізмів, що стимулюють екологічно орієнтовані інвестиційні процеси. Методологічний підхід базується на поєднанні загальнонаукових та спеціальних методів. Зокрема, методи аналізу та синтезу були застосовані для узагальнення теоретичних підходів до розвитку зелених інвестицій. Порівняльний аналіз був використаний для оцінки ефективності фінансових інструментів, таких як «зелені» тарифи, зелені облігації та енергосервісні контракти. Статистичні методи виявили тенденції розвитку потужностей відновлюваної енергетики, тоді як регуляторний аналіз надав уявлення про інституційну базу підтримки зеленої енергетики в Україні. Результати дослідження демонструють, що зелені інвестиції відіграють вирішальну роль у модернізації енергетичної інфраструктури, підвищенні енергоефективності та скороченні викидів парникових газів. Встановлено, що «зелені» тарифи є ефективним інструментом залучення приватного капіталу, забезпечуючи стабільну прибутковість та знижуючи інвестиційний ризик. Зелені облігації визначені як перспективний інструмент мобілізації довгострокових фінансових ресурсів, спрямованих на екологічно стійкі проекти. Крім того, показано, що енергосервісні контракти є важливим механізмом впровадження енергозберігаючих заходів з мінімальними початковими витратами для споживачів. Результати також підкреслюють, що ефективність механізмів «зеленого» інвестування суттєво залежить від стабільності регуляторного середовища та рівня державної підтримки. Інтеграція різних фінансових інструментів сприяє формуванню комплексної системи, яка активізує інвестиційну активність та прискорює перехід до сталої енергетики. Практична цінність статті полягає у визначенні ключових напрямків удосконалення інвестиційної політики та розширення використання «зелених» фінансових інструментів в Україні. Результати можуть бути застосовані при розробці державних стратегій, інвестиційних програм та бізнес-практик, спрямованих на зміцнення енергетичної безпеки та забезпечення довгострокового сталого розвитку.
Авторське право (c) 2026 Андрій Васильович Гапич, Сергій Володимирович Змієвський https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
УПРАВЛІННЯ ЦИФРОВИМИ ЕКОСИСТЕМАМИ ПІДПРИЄМСТВ НА ОСНОВІ ШТУЧНОГО ІНТЕЛЕКТУ
У статті розкрито роль технологій штучного інтелекту в управлінні цифровими екосистемами підприємств як ключового чинника підвищення ефективності управлінських процесів, інтеграції бізнес-процесів та формування економічної вартості підприємств в умовах цифрової трансформації економіки. Метою статті є дослідження теоретичних і прикладних засад управління цифровими екосистемами підприємств на основі технологій штучного інтелекту та обґрунтування концептуального підходу до інтеграції інтелектуальних аналітичних інструментів у систему стратегічного управління підприємством в умовах посилення цифровізації економічного середовища. У роботі розглянуто сутність цифрових екосистем підприємств як інтегрованого середовища взаємодії цифрових платформ, інформаційних ресурсів і бізнес-процесів, визначено напрями використання технологій штучного інтелекту в процесах стратегічного планування, управління ризиками, прогнозування економічних показників діяльності підприємств, оптимізації ресурсного забезпечення та підтримки прийняття управлінських рішень. Особливу увагу приділено застосуванню алгоритмів машинного навчання, систем бізнес-аналітики, predictive analytics та цифрових платформ інтеграції даних як інструментів підвищення адаптивності управлінських систем підприємств. Методи дослідження базуються на використанні системного підходу до аналізу цифрових екосистем підприємств, методів структурно-функціонального та порівняльного аналізу для визначення ролі технологій штучного інтелекту у формуванні ефективної моделі управління підприємством, а також економіко-аналітичних методів оцінювання результативності впровадження інтелектуальних цифрових технологій у систему управління підприємствами. Дослідження здійснювалося на основі узагальнення сучасних наукових підходів до цифрової трансформації управління підприємствами та аналізу практик використання технологій штучного інтелекту в діяльності підприємств реального сектору економіки. Результати дослідження засвідчили, що інтеграція технологій штучного інтелекту в управління цифровими екосистемами підприємств сприяє підвищенню точності прогнозування ключових економічних показників на 18–27%, скороченню часу прийняття управлінських рішень на 32–41% та зниженню операційних витрат на 12–19% за рахунок використання інтелектуальних аналітичних систем і платформ інтеграції даних. Встановлено, що використання цифрових екосистем на основі технологій штучного інтелекту забезпечує підвищення ефективності координації бізнес-процесів, прозорості інформаційних потоків і конкурентоспроможності підприємств. Водночас визначено обмеження впровадження інтелектуальних цифрових технологій, пов'язані з недостатнім рівнем цифрової зрілості підприємств, високими витратами на цифрову трансформацію та дефіцитом кваліфікованих фахівців у сфері аналізу даних. Висновки свідчать, що використання технологій штучного інтелекту в управлінні цифровими екосистемами підприємств є важливим напрямом підвищення ефективності стратегічного управління та забезпечення їх довгострокової конкурентоспроможності в умовах цифрової економіки. Подальші дослідження доцільно спрямувати на розроблення економіко-математичних моделей оцінювання ефективності функціонування цифрових екосистем підприємств на основі штучного інтелекту та формування інтегральних показників цифрової зрілості підприємств.
Авторське право (c) 2026 Катерина Євгенівна Балабуха, Олена Анатоліївна Чала https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Управління талантами в умовах гіг-економіки та проєктної форми зайнятості
Актуальність дослідження зумовлена трансформацією ринку праці під впливом гіг-економіки та проєктної форми зайнятості, що супроводжується зміною характеру трудових відносин, підвищенням ролі гнучких форматів співпраці та зростанням вимог до індивідуальної ефективності працівників. У таких умовах традиційні підходи до управління талантами втрачають ефективність, що потребує їх переосмислення з урахуванням нових організаційних і поведінкових параметрів. Метою дослідження визначено обґрунтування теоретико-прикладних засад управління талантами в умовах поширення гіг-економіки та проєктної зайнятості з урахуванням трансформації трудових відносин і посилення значущості індивідуальної результативності працівника. Методи. У дослідженні використано загальнонаукові та спеціальні методи, зокрема аналіз і синтез – для узагальнення теоретичних підходів, систематизацію – для визначення ключових характеристик і інструментів управління талантами, а також логічне узагальнення – для обґрунтування практичних рекомендацій. У результаті дослідження встановлено, що управління талантами в сучасних умовах набуває результатоорієнтованого характеру та базується на узгодженні параметрів завдання, компетентностей виконавця та інструментів оцінювання. Виявлено ключові фактори ефективного залучення й використання талантів, зокрема чіткість постановки завдань, доступ до релевантної інформації, цифрову координацію та використання репутаційних механізмів відбору. Доведено, що застосування сучасних інструментів, таких як цілепокладання, ключові показники ефективності, багатостороннє оцінювання та цифрові системи управління проєктами, забезпечує підвищення індивідуальної результативності та прозорості виконання завдань. Виявлено основні проблеми, пов’язані з оцінюванням індивідуального внеску, нестабільністю мотиваційних механізмів, зниженням керованості та фрагментарністю професійного розвитку. У висновках обґрунтовано доцільність переходу до результатоорієнтованої моделі управління талантами, що передбачає стандартизацію управлінських процесів, інтеграцію цифрових інструментів і формування механізмів відтворюваності результатів у проєктному середовищі. Перспективи подальших досліджень пов’язані з розробленням методичних підходів до вимірювання індивідуального внеску, удосконаленням мотиваційних моделей у гнучких умовах зайнятості та оцінкою ефективності використання людського потенціалу з урахуванням транзакційних витрат і цифровізації управління.
Авторське право (c) 2026 Анатолій Іванько, Галина Джупіна, Дмитро Власенко https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Зелені облігації як інструмент міжнародного фінансування виходу українських компаній на глобальний ринок сталого капіталу
Актуальність дослідження зумовлена активізацією глобального ринку сталого фінансування, посиленням ролі екологічних критеріїв у міжнародному інвестуванні та необхідністю залучення довгострокового капіталу для післявоєнної модернізації української економіки. В умовах розвитку ESG інвестування особливого значення набувають зелені облігації як інструмент інтеграції компаній у міжнародний ринок сталого капіталу. Водночас використання цього фінансового механізму в Україні ускладнюється воєнними ризиками, недостатнім розвитком інфраструктури сталого фінансування та обмеженим рівнем адаптації корпоративного сектору до міжнародних стандартів екологічної звітності. Метою дослідженнявизначено обґрунтування теоретичних і практичних засад використання зелених облігацій як інструменту міжнародного фінансування виходу українських компаній на глобальний ринок сталого капіталу в умовах розвитку ESG-орієнтованої економіки та післявоєнної трансформації України. Методи. У процесі дослідження використано методи аналізу і синтезу – для узагальнення теоретичних підходів до функціонування зелених облігацій у системі міжнародного фінансування, систематизації – для структурування ключових тенденцій розвитку ринку сталого інвестування, порівняльного аналізу – для оцінювання впливу глобальних фінансових тенденцій на можливості залучення міжнародного капіталу українськими компаніями, а також логічного узагальнення – для формування практичних рекомендацій. Результати. Досліджено економічну сутність та функціональні особливості зелених облігацій у системі міжнародного сталого фінансування. Виявлено вплив глобальних тенденцій розвитку ринку зелених облігацій на трансформацію механізмів міжнародного інвестування та підвищення ролі ESG-критеріїв у процесах залучення капіталу. Обґрунтовано організаційно-економічні підходи до інтеграції українських компаній у глобальний ринок сталого інвестування. Доведено, що використання зелених облігацій сприяє розширенню доступу до міжнародних фінансових ресурсів, підвищенню інвестиційної привабливості та стимулюванню екологічної модернізації виробництва. Водночас встановлено, що ефективність застосування цього інструменту обмежується високими воєнними ризиками, недостатнім розвитком інфраструктури сталого фінансування, низьким рівнем ESG-готовності компаній та високою вартістю екологічної верифікації. Висновки. Зроблено висновок, що зелені облігації формують важливий механізм інтеграції українських компаній у глобальний ринок сталого капіталу та забезпечують передумови для залучення міжнародного фінансування екологічної модернізації економіки. Перспективи подальших досліджень пов’язані з розробленням методичних підходів до оцінювання ефективності зелених облігацій в умовах воєнної економіки, удосконаленням механізмів управління кліматичними ризиками та дослідженням інструментів післявоєнного «зеленого» відновлення України.
Авторське право (c) 2026 Інеса Ігорівна Вербіцька https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Стратегія забезпечення конкурентоспроможності збутової діяльності переробних підприємств в умовах трансформацій зовнішнього середовища
Метою дослідження є обґрунтування теоретико-методичних засад формування адаптивної стратегії та розроблення практичних рекомендацій щодо її впровадження з метою забезпечення конкурентоспроможності збутової діяльності переробних підприємств в умовах динамічних змін зовнішнього бізнес-середовища. Застосовані методи дослідження ґрунтуються на низці наукових підходів, зокрема на теоретичному узагальненні та порівняльному аналізі, які були використані для уточнення концептуальної основи. Для побудови моделі стратегічного управління було застосовано системно-структурний підхід, а абстрактно-логічний метод послужив основою для розробки альтернативних сценаріїв. Графічне моделювання було використано для візуалізації взаємозв’язків між елементами системи збуту, а економіко-статистичні методи –для кількісної оцінки впливу зовнішніх факторів на ринкові показники. Було проведено ґрунтовний аналіз переважаючих процесів збуту на переробних підприємствах, що дозволило виявити критичні дестабілізуючі фактори. Ці фактори охоплюють широкий спектр елементів, включаючи геополітичну невизначеність, перебої в міжнародних логістичних маршрутах, нестабільність споживчого попиту, інфляційний тиск та прискорену цифрову трансформацію галузі. Дослідження показали, що інтеграція цифрових інструментів та гнучких організаційних структур може пом’якшити ризики, пов’язані з втратою частки ринку. Розроблено концептуальну модель адаптивної стратегії, яка об’єднує чотири взаємопов’язані компоненти: аналітично-діагностичний, цільово-стратегічний, оперативно-тактичний та моніторингово-коригувальний. Сформовано матрицю стратегічних рішень для трьох ринкових середовищ: стабільного, турбулентного та кризового. Матриця визначає пріоритетні напрямки для інтеграції інструментів цифрової аналітики, архітектури CRM, омніканальних комунікацій та гнучкої логістики. Запропонований алгоритм покликаний сприяти реалізації стратегічних ініціатив, чітко окреслюючи розподіл ресурсів та показники ефективності. Впровадження розробленої стратегічної моделі надає переробним підприємствам можливість оперативно реагувати на зовнішні шоки, оптимізувати канали збуту, знижувати трансакційні витрати та створювати стійкі конкурентні переваги. Наукова новизна даного підходу полягає в інтеграції ситуаційного підходу до формування стратегій збуту, що забезпечує перехід від реактивного до проактивного управління комерційними потоками. Запропонований підхід має потенціал для перетворення функції збуту з допоміжного елементу на ключовий чинник економічної стабільності та розширення ринку, підтверджуючи тим самим свою практичну цінність для промислового сектору.
Авторське право (c) 2026 Сергій Миколайович Гачков, Олександр Миколайович Злочевський https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Концептуальна модель інтегрованої взаємодії стейкголдерів у системі публічно-приватного партнерства на засадах сталого розвитку
Процеси системної трансформації національної економіки, спрямовані на повоєнне відновлення та інтеграцію до європейського простору, зумовлюють необхідність пошуку нових інституційних форматів взаємодії між державою, бізнесом і громадянським суспільством. Сучасні умови вимагають переходу від традиційних моделей управління державними активами до стратегічного публічно-приватного партнерства, яке базується на принципах прозорості, підзвітності та сталого розвитку. Особливого значення набуває впровадження механізмів інтеграції КСВ у структуру інфраструктурних проєктів, що відповідає глобальним трендам ESG-управління та сприяє залученню міжнародних інвестицій. Метою дослідження є наукове обґрунтування концептуальної моделі інтегрованої взаємодії стейкголдерів у системі ППП, що забезпечує синергію ресурсного потенціалу учасників для досягнення довгострокового суспільно-економічного ефекту. Методологічну основу дослідження формують інституційний підхід, застосований для аналізу оновленої нормативно-правової бази ППП; системний аналіз, використаний з метою побудови суб’єктно-функціональної моделі взаємодії учасників ППП; стейкголдерський підхід, спрямований на ідентифікацію функціональних ролей держави, бізнесу, територіальних громад і наукової спільноти; а також метод логічного узагальнення, що забезпечив формування циклічної моделі стратегічного управління проєктами на засадах ESG. Результати дослідження. У межах роботи розроблено концептуальну модель інтегрованої взаємодії стейкголдерів, яка охоплює етапи від партнерської координації до моніторингу результативності за соціальними та екологічними індикаторами. Доведено, що гармонізація вітчизняного законодавства, зокрема Закону №4510-IX, із європейськими стандартами створює підґрунтя для трансформації ППП у стратегічний інструмент соціально-економічної стійкості. Обґрунтовано функціональне призначення кожного суб’єкта взаємодії, де особливу роль відведено територіальним громадам як гарантам легітимності та науковим установам як джерелу консультаційного супроводу. Висновки. Ефективна реалізація потенціалу ППП в Україні потребує переходу до комплексної системи управління, де соціальна відповідальність бізнесу інтегрована у контрактні зобов’язання. Впровадження запропонованих моделей сприяє не лише модернізації інфраструктури, а й формуванню нової якості суспільної довіри, забезпечуючи сталий розвиток територій та зміцнення інвестиційної привабливості держави в умовах глобальних трансформацій.
Авторське право (c) 2026 Людмила Василівна Яловега, Даниїл Вікторович Черній https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Вплив воєнної інфляції на реальну фіскальну вагу специфічних акцизних ставок
Актуальність дослідження зумовлена посиленням інфляційних процесів в умовах воєнної економіки, що супроводжується зниженням реальної фіскальної ваги специфічних акцизних ставок та послабленням ефективності непрямого оподаткування. В умовах високої макроекономічної нестабільності, валютної волатильності, логістичних ризиків і зростання тінізації підакцизних ринків особливої важливості набуває проблема забезпечення стабільної фіскальної результативності акцизного оподаткування та адаптації податкового механізму до воєнно-інфляційних змін. Метою дослідження визначено обґрунтування теоретичних і практичних підходів до збереження реальної фіскальної результативності специфічних акцизних ставок в умовах воєнної інфляції та макроекономічної нестабільності. Методи. У процесі дослідження використано методи аналізу і синтезу – для узагальнення теоретичних підходів до специфічного акцизного оподаткування, порівняльного аналізу – для оцінювання впливу інфляційних і девальваційних процесів на податкову вагу акцизів, систематизації – для структурування ключових проблем функціонування акцизної системи, а також логічного узагальнення – для формування практичних рекомендацій щодо вдосконалення механізму акцизного регулювання. Результати. Досліджено економічну сутність специфічних акцизних ставок та їх функціональне значення у системі непрямого оподаткування. Виявлено, що воєнна інфляція, валютна девальвація та зростання вартості логістики призводять до поступового зниження реальної податкової ваги специфічних акцизів навіть за номінального збільшення бюджетних надходжень. Доведено, що недостатня адаптивність механізму індексації ставок послаблює фіскальну ефективність акцизного оподаткування та ускладнює забезпечення стабільності бюджетних ресурсів у період воєнної нестабільності. Встановлено, що додатковими ризиками виступають зростання тінізації ринку підакцизної продукції, контрабандні процеси та зниження платоспроможності населення. Обґрунтовано доцільність використання гнучких механізмів індексації, цифровізації акцизного адміністрування та посилення аналітичного моніторингу підакцизних ринків. Зроблено висновок, що збереження реальної фіскальної результативності специфічних акцизних ставок потребує комплексної адаптації акцизної політики до умов воєнної економіки та інфляційної нестабільності. Перспективи подальших досліджень пов’язані з удосконаленням механізмів автоматизованої індексації специфічних акцизів, оцінюванням їх реальної фіскальної ефективності та дослідженням впливу тінізації підакцизних ринків на бюджетну стійкість держави.
Авторське право (c) 2026 Михайло Сергійович Тесленко https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Improving the efficiency of enterprise production through the implementation of economic and analytical models: evidence from LLC «KT Cosmetics»
The article explores the theoretical and applied foundations of intensifying production processes through the implementation of modern economic and analytical tools. The critical role of innovative methods for diagnosing and planning enterprise activities in ensuring business sustainability under conditions of high market volatility is substantiated. Using the example of LLC “KT COSMETICS” the trajectory of financial and economic indicators is analyzed, confirming the growth of the company’s revenue and net profit. At the same time, a gap between the intensity of cost accumulation and the dynamics of labor productivity is identified, which determines the relevance of optimization measures. The study verifies key performance indicators, in particular profitability and labor productivity, which served as the basis for developing an economic-analytical model for cost minimization taking into account resource constraints. The advantages of applying a project-based approach as a mechanism for the systematic implementation of organizational transformations are substantiated. The scientific novelty of the research consists in the integration of a linear programming optimization model with a project-based management approach, specifically adapted to the needs of perfumery and cosmetics manufacturing enterprises in Ukraine under conditions of post-war economic instability, supply chain disruptions, and rising raw material costs. Unlike previous studies that mainly addressed general theoretical issues or macroeconomic aspects, this work offers a practical, industry-specific tool that accounts for the high raw material intensity, strict quality standards, and limited resource availability characteristic of the sector. The proposed comprehensive algorithm combines diagnostic analysis, mathematical cost optimization, and phased project implementation, supplemented by quantitative forecasting of the economic effect. This integrated framework enables not only the identification of efficiency reserves but also the real-time adjustment of managerial decisions in a highly uncertain environment. The relevance of the topic is driven by the intensification of competitive pressure and the growing demand for scientifically grounded instruments of cost and resource management amid economic instability. The ability to promptly identify deviations between planned and actual performance and rapidly adjust managerial decisions has become strategically important for maintaining competitiveness and financial stability. The methodological basis of the study comprises a combination of general scientific and specialized methods: horizontal and vertical analysis to evaluate the dynamics and structure of financial and economic indicators; coefficient analysis for verifying profitability and labor productivity; mathematical programming for building the cost minimization model under resource constraints; and the project approach as a tool for structured and phased implementation of organizational changes. The practical value of the article lies in the possibility of direct application of the developed cost optimization model by enterprises across various industries aiming to enhance production efficiency. The proposed toolkit can be effectively integrated into management accounting and operational planning systems, thereby facilitating more informed and timely managerial decision-making under limited resources and dynamic market conditions.
Авторське право (c) 2026 Tetiana Obelets, Karyna Volchetska https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Improving intellectual capital management mechanisms in the context of dynamic digital transformation of the global market environment
The study’s relevance stems from the strengthening of the role of intellectual capital as a key resource for enterprise competitiveness in the context of digital transformation, military challenges, the migration of specialists and rapid technological changes. In such conditions, traditional approaches to intellectual capital management, focused mainly on developing human resources or implementing individual digital tools, do not provide a holistic framework for managing knowledge, competencies, client data and innovations. The purpose of the article is to substantiate the theoretical and methodological principles for improving the mechanism for managing an enterprise’s intellectual capital by forming a digital ecosystem that integrates its components into a single strategic development contour. The methodological basis of the study is the systemic, comparative, structural-logical and generalizing approaches. The paper analyzes scientific views on the essence, structure and mechanisms of intellectual capital management and compares models of its formation in Ukraine and worldwide. Results. The need to transition from fragmented management of individual components of intellectual capital to a holistic mechanism is substantiated. The author proposes a structural and logical scheme for the digital ecosystem of intellectual capital management in an enterprise and identifies directions for improving mechanisms for managing its components within a single strategic contour. Human capital is considered in terms of its traditional and resilient components, which significantly expand the basic ideas about its role and influence in the formation and development of intellectual capital. The traditional interpretation of client capital is translated into the plane of brand reputation formation and building personalized interaction, and technological innovations and organizational capital are defined as the basis for integrating all elements of intellectual capital into a single mechanism. The practical significance of the work lies in the possibility of using the proposed digital ecosystem to improve the mechanisms for managing intellectual capital of enterprises by integrating human, client and organizational capital, technological innovations and brand reputation into a single contour of strategic development using digital tools, the capabilities of professional communities and personalized communication of social platforms. Conclusions. The results obtained provide grounds to conclude that the digital ecosystem can be regarded as an improved mechanism for intellectual capital management, ensuring the coordinated interaction of its components and enhancing enterprises’ adaptability to digital transformation and external environmental instability.
Авторське право (c) 2026 Iryna Sydoruk, Alla Voronkova, Mehriban Imanova https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Інноваційні та фінансові детермінанти розвитку харчової промисловості в умовах євроінтеграційних процесів
У статті досліджено інноваційні та фінансові детермінанти розвитку харчової промисловості України в умовах євроінтеграційних процесів. Встановлено, що трансформація зовнішнього середовища, воєнні виклики, структурні дисбаланси та адаптація до стандартів Європейського Союзу формують нові вимоги до функціонування підприємств харчової промисловості. Обґрунтовано необхідність активізації інноваційно-інвестиційної діяльності як ключової передумови забезпечення конкурентоспроможності галузі. Метою статті є обґрунтування теоретико-методичних засад ідентифікації інноваційних та фінансових детермінант розвитку харчової промисловості України та розробка практичних рекомендацій щодо їх активізації в умовах євроінтеграційних процесів. У процесі дослідження використано методи теоретичного узагальнення, системно-структурного аналізу, графічного моделювання, порівняльного аналізу та абстрактно-логічний метод. Визначено ключові інноваційні детермінанти розвитку харчової промисловості, серед яких технологічна модернізація виробництва, цифровізація бізнес-процесів, інноваційна активність підприємств та інтеграція у глобальні ланцюги доданої вартості. Охарактеризовано фінансові детермінанти, що включають інвестиційну привабливість, доступність кредитних ресурсів, державну підтримку та міжнародну технічну допомогу. Запропоновано концептуальну модель взаємодії інноваційних і фінансових детермінант розвитку харчової промисловості в умовах євроінтеграції. Наукова новизна дослідження полягає у формуванні комплексного підходу до систематизації інноваційних та фінансових детермінант розвитку харчової промисловості України з урахуванням сучасних євроінтеграційних процесів, структурних трансформацій економіки та викликів воєнного періоду. У роботі поглиблено теоретичні підходи до визначення взаємозв'язку між фінансовими механізмами підтримки та інноваційною активністю підприємств харчової промисловості, а також запропоновано концептуальну модель їх взаємодії, яка враховує вплив зовнішнього середовища, європейських регуляторних вимог, інвестиційної політики та технологічної модернізації виробництва. На відміну від існуючих підходів, запропонована модель орієнтована на поєднання фінансових, інноваційних та інституційних чинників у єдину систему забезпечення конкурентоспроможності галузі. Практичне значення отриманих результатів полягає у можливості використання розроблених рекомендацій органами державної влади, галузевими асоціаціями та підприємствами харчової промисловості при формуванні стратегій інноваційно-інвестиційного розвитку та адаптації до вимог європейського економічного простору. Запропоновані підходи можуть бути застосовані під час розроблення державних програм підтримки інноваційної діяльності, удосконалення фінансово-кредитних механізмів, залучення міжнародної технічної допомоги та стимулювання технологічної модернізації підприємств. Практичні рекомендації також спрямовані на підвищення інвестиційної привабливості галузі, активізацію цифровізації бізнес-процесів, впровадження європейських стандартів безпечності харчової продукції та посилення експортного потенціалу підприємств харчової промисловості України.
Авторське право (c) 2026 Сергій Олександрович Єрмолінський, Андрій Миколайович Квітка https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Моделі взаємодії зі стейкхолдерами у забезпеченні сталого розвитку промислового підприємства
У статті досліджено підходи до формування моделей взаємодії зі стейкхолдерами у системі забезпечення сталого розвитку промислового підприємства. Обґрунтовано, що в умовах зростання нестабільності, кризових трансформацій та переходу до економіки відновлення взаємодія зі стейкхолдерами набуває стратегічного значення як інструмент забезпечення резильєнтності та конкурентоспроможності підприємства. Для дослідження теоретичних засад взаємодії зі стейкхолдерами та обґрунтування їх ролі у забезпеченні сталого розвитку промислового підприємства використано методи теоретичного узагальнення. За допомогою порівняльного аналізу систематизовано основні моделі взаємодії зі стейкхолдерами та визначено особливості їх впливу на забезпечення сталого розвитку промислового підприємства. Узагальнено основні моделі взаємодії зі стейкхолдерами, зокрема інформаційно-комунікаційну, партнерську, мережеву, модель створення спільної цінності, соціально відповідальну та резильєнтно-орієнтовану модель. Систематизовано їх вплив на забезпечення сталого розвитку промислового підприємства та обґрунтовано, що найбільш ефективними в умовах економіки відновлення є моделі, які засновані на високому рівні інтеграції стейкхолдерів у процеси стратегічного управління, управління ризиками та формування довгострокової стійкості підприємства. Доведено, що ефективна взаємодія зі стейкхолдерами сприяє підвищенню адаптивності підприємства до зовнішніх викликів, зміцненню резильєнтності, розвитку міжсекторального партнерства та формуванню передумов для забезпечення збалансування економічної, соціальної та екологічної складової сталого розвитку. Обґрунтовано, що інтеграція стейкхолдерського підходу у систему управління є важливим чинником забезпечення резильєнтності промислового підприємства в умовах економіки відновлення.
Авторське право (c) 2026 Олена Олександрівна Олійник https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ОСОБЛИВОСТІ УПРАВЛІННЯ ТРУДОВОЮ ПОВЕДІНКОЮ ПЕРСОНАЛУ В УМОВАХ НЕВИЗНАЧЕНОСТІ ТА КАДРОВИХ ВИКЛИКІВ
Статтю присвячено дослідженню особливостей управління трудовою поведінкою персоналу в умовах невизначеності та сучасних кадрових викликів. Актуальність теми обумовлена посиленням впливу зовнішніх і внутрішніх факторів на функціонування організацій, трансформацією ринку праці, дефіцитом трудових ресурсів, активізацією міграційних процесів, демографічними змінами та зростанням конкуренції за людський капітал. У таких умовах особливого значення набуває пошук ефективних підходів до управління трудовою поведінкою працівників, спрямованих на забезпечення їхньої залученості, лояльності та професійної активності. Метою дослідження є обґрунтування теоретичних засад і розроблення практичних рекомендацій щодо удосконалення управління трудовою поведінкою персоналу в умовах невизначеності та кадрових викликів. Методологічну основу дослідження становлять загальнонаукові та спеціальні методи пізнання, зокрема аналіз, синтез, узагальнення, порівняння, статистичний аналіз, соціологічне опитування та графічний метод. Інформаційну базу дослідження склали наукові праці вітчизняних і зарубіжних учених, офіційні статистичні матеріали, аналітичні звіти та результати авторського соціологічного опитування 138 працівників. У статті розкрито сутність трудової поведінки персоналу та визначено її місце в системі управління персоналом. Досліджено вплив сучасних кадрових викликів, зокрема дефіциту кадрів, трудової міграції, старіння населення, мобілізаційних процесів і конкуренції за таланти, на трансформацію трудової поведінки працівників. Встановлено, що в умовах невизначеності зростає значущість стабільності зайнятості, психологічної безпеки, довіри до керівництва, гнучких умов праці та можливостей професійного розвитку. Обґрунтовано необхідність застосування комплексного підходу до управління трудовою поведінкою персоналу, який передбачає поєднання гнучких форм організації праці, сучасних мотиваційних механізмів, підтримуючого лідерства, розвитку корпоративної культури та використання цифрових HR-технологій. Наукова новизна дослідження полягає у розробленні концептуальної моделі взаємозв'язку невизначеності, кадрових викликів та трудової поведінки персоналу, а також в обґрунтуванні адаптивної моделі управління трудовою поведінкою працівників, яка базується на принципах людиноцентризму, гнучкості, довіри та безперервного розвитку людського капіталу. Практичне значення одержаних результатів полягає у можливості використання запропонованих рекомендацій керівниками підприємств і HR-фахівцями для підвищення ефективності кадрової політики, зниження плинності кадрів, зміцнення організаційної лояльності та забезпечення стійкості організацій в умовах нестабільного зовнішнього середовища.
Авторське право (c) 2026 Зоряна Михайлівна Пушкар https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ ВИКОРИСТАННЯ ШТУЧНОГО ІНТЕЛЕКТУ В СИСТЕМІ МЕНЕДЖМЕНТУ ОРГАНІЗАЦІЙ: УПРАВЛІНСЬКІ РИЗИКИ ТА КОМПЛАЄНС
Стаття присвячена комплексному дослідженню правового регулювання штучного інтелекту (ШІ) у системі корпоративного менеджменту в умовах поглиблення євроінтеграційних процесів. Актуальність теми зумовлена стрімким поширенням ШІ-технологій у бізнес-практиці та суттєвим відставанням нормативно-правової бази від темпів цифрової трансформації підприємств. В основі дослідження — системний аналіз Регламенту (ЄС) 2024/1689 (EU AI Act) як основоположного акта міжнародного регулювання у цій сфері, а також порівняльно-правовий аналіз його норм у зіставленні з чинним законодавством України та стратегічними ініціативами Міністерства цифрової трансформації. Детально розкрито чотирирівневу класифікацію ШІ-систем за ступенем ризику та проаналізовано її практичне значення для різних функціональних підрозділів організації — від управління персоналом і маркетингу до фінансового контролю і системи безпеки. У статті систематизовано три ключові групи управлінських ризиків, що виникають у процесі неконтрольованого впровадження ШІ: правові (порушення авторських прав та витік персональних даних), операційні та стратегічні (ефект «галюцинацій», алгоритмічна упередженість), а також етичні та репутаційні (ефект «чорної скриньки», зниження довіри персоналу). Розроблено та теоретично обґрунтовано покроковий інструментарій побудови системи корпоративного AI-комплаєнсу, що охоплює аудит ШІ-інструментів, оцінку ризиків, регламентування, технічний контроль і навчання персоналу. Запропоновано організаційну модель розподілу відповідальності, що передбачає введення посади AI Compliance Officer та Комітету з етики ШІ. Як практичний інструмент управління ризиками представлено матрицю комплаєнс-заходів для ключових бізнес-процесів. Окремо проаналізовано специфіку адаптації українського законодавства до вимог EU AI Act та основні бар'єри впровадження стандартів AI-комплаєнсу у вітчизняному бізнесі. Наукова новизна дослідження полягає у формуванні прикладної моделі корпоративного AI-комплаєнсу, адаптованої до умов євроінтеграції та специфіки діяльності українських підприємств, а також у теоретичному осмисленні «парадоксу людського контролю» у контексті автоматизаційного упередження менеджерів.
Авторське право (c) 2026 Станіслав Салоїд, Олександра Хлебинська https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Вплив цифровізації на систему управління підприємством в умовах сучасних економічних трансформацій
Актуальність дослідження обумовлена посиленням трансформаційних процесів в економіці, що зумовлені активним впровадженням цифрових технологій у діяльність підприємств, а також необхідністю підвищення ефективності системи управління в умовах цифрової економіки. Сучасне бізнес-середовище характеризується зростанням обсягів інформації, ускладненням управлінських процесів та потребою в оперативному прийнятті обґрунтованих рішень, що актуалізує роль цифровізації як ключового чинника модернізації управлінських систем. Водночас недостатній рівень цифрової зрілості підприємств, проблеми інтеграції інформаційних технологій та ризики цифрової трансформації зумовлюють необхідність подальшого наукового дослідження даної проблематики. Метою дослідження є обґрунтування впливу цифровізації на систему управління підприємством та визначення її ролі у забезпеченні ефективності управління в умовах сучасних економічних трансформацій. Методичну основу дослідження становлять загальнонаукові та спеціальні методи, зокрема системний підхід, методи аналізу і синтезу, узагальнення та порівняння, що дозволило дослідити взаємозв'язок між цифровізацією, системою управління підприємством та економічними трансформаціями. У результаті дослідження визначено ключові напрями впливу цифровізації на систему управління підприємством. Обґрунтовано, що використання сучасних цифрових технологій в управлінні підприємством, зокрема Big Data, штучного інтелекту, хмарних сервісів та IoT-рішень, забезпечує підвищення оперативності та обґрунтованості управлінських рішень, оптимізацію бізнес-процесів і зниження операційних витрат. Досліджено, що цифровізація сприяє формуванню моделі управління, орієнтованої на дані, та підвищує прозорість і ефективність управлінських процесів. Водночас встановлено, що цифрова трансформація супроводжується ризиками, пов'язаними з кібербезпекою, високою вартістю впровадження та складністю інтеграції цифрових рішень. Визначено, що їх мінімізація забезпечується через поетапне впровадження технологій, розвиток цифрових компетентностей персоналу та вдосконалення системи управління інформаційними ресурсами. Отримані результати підтверджують, що цифровізація є важливим чинником підвищення ефективності системи управління підприємством та забезпечення його адаптивності до умов сучасних економічних змін. Використання сучасних цифрових технологій сприяє модернізації управлінських процесів, підвищенню обґрунтованості рішень та формуванню конкурентних переваг підприємства в умовах цифрової економіки.
Авторське право (c) 2026 Оксана Миколаївна Гавриш, Олег Павлович Москаленко https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Управління інтеграцією комерційно-логістичних процесів підприємства за умов ринкової нестабільності
Метою дослідження є обґрунтування науково-прикладних підходів до узгодження збутових, постачальницьких, виробничих, фінансових і сервісних рішень суб'єкта господарювання в умовах високої мінливості попиту, ресурсних обмежень, зростання витрат і порушення сталості ланцюгів постачання. У роботі визначено передумови переходу від фрагментарного функціонального планування до скоординованої моделі прийняття рішень, у якій прогнозування попиту, забезпечення ресурсами, політика запасів, рівень обслуговування клієнтів і фінансові орієнтири розглядаються як взаємопов'язані елементи єдиної системи. Методи. Методологічну основу становлять системний підхід, логічне узагальнення, порівняльний аналіз сучасних управлінських практик, структуризація міжфункціональних взаємодій і аналітична інтерпретація інструментів планування. Особливу увагу приділено підходам S&OP та IBP, сценарному прогнозуванню, цифровим платформам ERP, предиктивній аналітиці, штучному інтелекту, концепції DDMRP, аналізу Cost-to-Serve та використанню ключових показників результативності для оцінювання балансу між сервісом, витратами, оборотністю запасів і прибутковістю. Результати. Установлено, що ізольоване планування продажів, закупівель, виробництва, складування й транспортування посилює конфлікт цілей між підрозділами, підвищує ризик дефіциту або надлишку товарних залишків, ускладнює контроль витрат і знижує здатність організації реагувати на зовнішні зміни. Доведено, що спільний цикл планування забезпечує узгодження прогнозів із фактичними операційними можливостями, дає змогу швидше виявляти відхилення, формувати альтернативні сценарії дій, коригувати асортиментні та клієнтські пріоритети, а також приймати рішення з урахуванням маржинальності, пропускної спроможності й доступності ресурсів. Показано, що застосування єдиного інформаційного середовища підвищує прозорість даних, зменшує ефект батога в ланцюгах постачання, покращує якість прогнозів і створює основу для своєчасної координації між продажами, фінансами, виробництвом і сервісними функціями. Висновки. Практичне значення дослідження полягає у формуванні підходів, які можуть бути використані для побудови адаптивної системи планування на виробничих та торговельних підприємствах. Запропоновані положення сприяють підвищенню стійкості ланцюгів постачання, раціоналізації запасів, поліпшенню клієнтського сервісу, посиленню фінансової дисципліни та зниженню втрат, що виникають унаслідок неузгодженості рішень. Подальший розвиток таких підходів доцільно пов'язувати з розширенням цифрової аналітики, автоматизацією сценарного моделювання та впровадженням міжфункціональних регламентів, орієнтованих на швидке прийняття обґрунтованих рішень у динамічному середовищі.
Авторське право (c) 2026 Оксана Мілентіївна Висоцька, Вікторія Віталіївна Кривещенко, Геннадій Володимирович Хмурковський https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Інноваційні підходи та інструменти управління розвитком сільськогосподарських підприємств
В умовах динамічних змін зовнішнього середовища та посилення конкуренції в аграрному секторі особливої актуальності набуває впровадження інноваційних підходів та інструментів в управління розвитком сільськогосподарських підприємств. У статті досліджено теоретичні та прикладні аспекти використання інноваційних підходів до управління розвитком сільськогосподарських підприємств, визначено їхні ключові характеристики та роль у забезпеченні ефективного функціонування суб'єктів господарювання. Здійснено систематизацію інноваційних інструментів за функціональним призначенням у системі управління розвитком, а також визначено особливості їх застосування залежно від фінансово-економічного потенціалу та масштабів діяльності підприємств. Метою дослідження є узагальнення теоретичних положень щодо інноваційних підходів до управління розвитком сільськогосподарських підприємств, визначення їх ролі в забезпеченні ефективного функціонування суб'єктів господарювання в сучасних умовах, а також систематизація інноваційних інструментів за функціональним призначенням у системі управління розвитком. Методичною основою дослідження стали загальнонаукові та спеціальні методи наукового пізнання, зокрема аналіз і синтез, узагальнення, систематизація, порівняння та логічне моделювання. Інформаційну базу дослідження становили наукові праці вітчизняних учених, нормативно-правові акти та результати сучасних досліджень у сфері управління розвитком сільськогосподарських підприємств. У результаті дослідження узагальнено наукові підходи до розуміння ролі інновацій у забезпеченні розвитку сільськогосподарських підприємств. Виокремлено стратегічний, адаптивний, цифровий, інформаційно-аналітичний, ресурсно-потенціальний і сталого розвитку підходи до управління розвитком підприємств. Обґрунтовано їхній взаємозв'язок і значення для формування сучасної системи управління розвитком підприємств. Проведено систематизацію інноваційних інструментів за функціональним призначенням у системі управління розвитком сільськогосподарських підприємств. Визначено групи інструментів стратегічного, інформаційно-аналітичного, ресурсного, виробничого та організаційного управління, а також встановлено напрями їх використання для підвищення ефективності управлінських процесів. Особливу увагу приділено сучасним цифровим рішенням, зокрема технологіям Big Data, штучного інтелекту, ERP- та CRM-системам, інтернету речей, супутниковому моніторингу, безпілотним літальним апаратам і технологіям точного землеробства. Отримані результати підтверджують, що ефективність впровадження інноваційних інструментів управління розвитком залежить від масштабів діяльності підприємств, рівня їх ресурсного забезпечення та інвестиційних можливостей. Встановлено, що доцільність використання інноваційних інструментів визначається насамперед ресурсними та фінансовими можливостями підприємства, які значною мірою корелюють із його категорією та масштабами діяльності. У зв'язку з цим для різних груп сільськогосподарських підприємств доцільним є використання інноваційних рішень, різних за складністю та капіталомісткістю. Практичне значення отриманих результатів полягає у можливості їх використання при формуванні системи управління розвитком сільськогосподарських підприємств, спрямованої на підвищення конкурентоспроможності, ефективного використання ресурсів та забезпечення довгострокової стійкості функціонування.
Авторське право (c) 2026 Євген Олександрович Гориславський https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
УПРАВЛІНСЬКИЙ ОБЛІК ЯК АНАЛІТИЧНИЙ ІНСТРУМЕНТ ОПЕРАЦІЙНОГО МЕНЕДЖМЕНТУ ТА ЛОГІСТИКИ ЛАНЦЮГІВ ПОСТАЧАНЬ В УМОВАХ ЦИФРОВІЗАЦІЇ
У статті досліджено роль управлінського обліку як комплексного аналітичного інструмента операційного менеджменту та логістики ланцюгів постачань в умовах цифровізації, глобалізації та поширення принципів сталого розвитку. Обґрунтовано, що сучасний управлінський облік трансформується із системи реєстрації та контролю витрат у важливий елемент інформаційного забезпечення управлінських рішень, який забезпечує координацію операційних, фінансових і логістичних процесів підприємства. Встановлено, що ефективність операційної діяльності значною мірою залежить від рівня інтеграції управлінського обліку з операційним менеджментом та логістикою ланцюгів постачань. Доведено, що управлінський облік забезпечує формування аналітичної інформації щодо витрат, запасів, результативності бізнес-процесів і використання ресурсів, що створює основу для підвищення операційної ефективності та конкурентоспроможності підприємства. Досліджено вплив цифрових технологій на розвиток управлінського обліку. Визначено роль ERP-, CRM-, BI-, SCM- та BPMS-систем у формуванні єдиного інформаційного простору підприємства, автоматизації облікових процедур, моніторингу діяльності в режимі реального часу та підтримці процесу прийняття управлінських рішень. Розглянуто можливості використання технологій Big Data та штучного інтелекту для прогнозування попиту, оптимізації логістичних процесів, виявлення ризиків та підвищення якості управлінської аналітики. Особливу увагу приділено інтеграції принципів сталого розвитку в систему управлінського обліку. Встановлено, що сучасні вимоги Європейського Союзу щодо нефінансової звітності, зокрема CSRD та ESRS, зумовлюють необхідність включення до обліково-аналітичної системи показників ESG, екологічного впливу та вуглецевого сліду логістичних операцій. Доведено, що поєднання цифрових технологій, управлінського обліку та принципів сталого розвитку сприяє підвищенню прозорості бізнес-процесів, зміцненню операційної стійкості та адаптації підприємств до сучасних глобальних викликів.
Авторське право (c) 2026 Тетяна Валеріївна Кожухова, Юлія Геннадіївна Бочарова, Ольга Анатоліївна Ніколайчук, Наталія Сергіївна Приймак https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Маркетингові інструменти управління конкурентоспроможністю ГЗК в умовах стратегічних змін
Метою написання даної статті виступало обґрунтування практичних засад використання маркетингових інструментів управління конкурентоспроможністю гірничо-збагачувальних комбінатів та розробка рекомендацій щодо їх імплементації в умовах стратегічних змін ринкового середовища. В ході дослідження застосовано як загальнонаукові методи (аналіз, синтез, узагальнення, табличний метод тощо), так і специфічні (матричний метод, рейтингування, методика побудови багатокутника конкурентоспроможності тощо). У статті уточнено сутність категорії «управління конкурентоспроможністю підприємства» стосовно специфіки залізорудної галузі та систематизовано внутрішні й зовнішні чинники конкурентоспроможності ГЗК. Визначено, що управління конкурентоспроможністю підприємства реалізується на трьох рівнях: стратегічному, тактичному та оперативному. Проведено порівняльний аналіз основних маркетингових інструментів оцінювання конкурентоспроможності (матриць BCG та McKinsey, багатокутника конкурентоспроможності, кривої витрат C1, матриці конкурентного профілю та фінансових показників) і обґрунтовано доцільність комбінованого підходу до їх застосування. На основі аналітичних даних про роботу ГЗК за 2021-2025 роки здійснено комплексний аналіз конкурентного середовища ринку залізорудної сировини: досліджено динаміку ринкових часток п'яти провідних підприємств, виконано позиціонування на матриці BCG та проведено рейтинговий аналіз рентабельності активів (ROA), побудовано багатокутник конкурентоспроможності та визначено диференційовані маркетингові стратегії для кожного учасника ринку. В рамках обґрунтування доцільності застосування комбінованого підходу до використання маркетингових інструментів управління конкурентоспроможністю ГЗК в умовах стратегічних змін ринкового середовища виокремлено п'ять критеріїв, які визначать прийнятність інструменту для системи управління: інформаційна доступність, флексибільність за часом, комплексне охоплення чинників, релевантність порівняльних оцінок, стратегічна проспективність.
Авторське право (c) 2026 Наталія Сергіївна Приймак, Світлана Вікторівна Архипенко, Ольга Анатоліївна Ніколайчук, Олег Андрійович Носенко https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ТРАНСФОРМАЦІЙНІ ЗМІНИ СИСТЕМИ УПРАВЛІННЯ РОЗВИТКОМ КАДРОВОГО ПОТЕНЦІАЛУ ОРГАНІЗАЦІЙ ОХОРОНИ ЗДОРОВ'Я
Статтю присвячено дослідженню трансформаційних змін у системі управління розвитком кадрового потенціалу закладів охорони здоров'я України в умовах воєнного стану та системних інституційних реформ. Обґрунтовано стратегічний контекст необхідності перегляду підходів до кадрового менеджменту медичних установ, зумовлений деструктивним впливом збройної агресії на мотиваційний профіль персоналу, масовою транскордонною міграцією фахівців та синергією системних дефіцитів ресурсного забезпечення галузі. Проаналізовано ключові детермінанти кадрового відтоку, серед яких виокремлено інфраструктурний тягар та технологічний розрив, невідповідність оплати праці екстремальному рівню відповідальності медичних працівників, а також дефіцит програм психологічної реабілітації та соціальної підтримки. Визначено шість фундаментальних принципів побудови нової системи мотивації в умовах воєнного часу: гнучкість та адаптивність управлінських структур, соціальна підтримка внутрішньо переміщених медичних працівників, збалансоване матеріальне стимулювання з урахуванням складності умов праці, прозорість та алгоритмізація управлінських рішень, стратегічна залученість персоналу до прийняття рішень через партисипативне управління та інноваційний розвиток професійних компетенцій. Розкрито специфічні мотиваційні домінанти воєнного періоду, що характеризуються унікальним синтезом професійного обов'язку, патріотизму, екзистенційного значення медичної праці та трансформації соціального капіталу в інструмент інституційної резильєнтності. Окреслено механізми реалізації стратегії утримання кадрів через впровадження системи мотиваційного моніторингу на основі пульс-опитувань та безперервний розвиток професійних компетенцій у сферах тактичної медицини, реабілітації та психологічної допомоги.
Авторське право (c) 2026 Тетяна Остапенко https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ТРАНСПОРТНА ЛОГІСТИКА ЯК ЧИННИК ДОСЯГНЕННЯ ЦІЛЕЙ СТАЛОГО РОЗВИТКУ В УМОВАХ ПОВОЄННОЇ ВІДБУДОВИ УКРАЇНИ
У статті досліджено роль транспортної логістики як чинника досягнення Цілей сталого розвитку ООН в умовах повоєнної відбудови України. Систематизовано концептуальні засади сталої транспортної логістики, зокрема розмежовано поняття «зелена логістика», «стала логістика» та «сталий ланцюг постачань» у контексті триєдиної оцінки (економіка, екологія, соціум). Проаналізовано європейський досвід декарбонізації вантажних перевезень через модальний зсув із автомобільного на залізничний транспорт, стандарти CO₂ для транспортних засобів та пакет Fit for 55. На основі даних Державної служби статистики України за 2000–2023 рр. здійснено кількісний аналіз динаміки вантажоперевезень за видами транспорту, побудовано порівняльні таблиці та діаграми модального розподілу. Встановлено, що повномасштабне вторгнення спричинило безпрецедентне падіння обсягів перевезень на 40,6 % у 2022 р. порівняно з 2021 р., причому залізничні перевезення скоротилися на 52,5 %, автомобільні на 39,6 %, водні на 60 %. Частка автомобільного транспорту зросла з 61,4 % у 2000 р. до 77,1 % у 2023 р., що свідчить про посилення структурних диспропорцій. Порівняно вплив чотирьох кризових періодів (фінансова криза 2008–2009 рр., анексія Криму, COVID-19, повномасштабна війна) і виявлено якісну відмінність воєнного шоку, а саме його асиметричний вплив на різні види транспорту та інфраструктурний, а не попитовий характер. Обґрунтовано напрями повоєнної відбудови транспортної логістики на засадах сталого розвитку з урахуванням інтеграції України до мережі TEN-T (Регламент ЄС 2024/1679), фінансових механізмів Ukraine Facility та принципу «відбудувати краще». Запропоновано триступеневу послідовність відбудови: реконструкція критичних вузлів за стандартами TEN-T, модальний зсув через цифровізацію та ціноутворення, декарбонізація рухомого складу.
Авторське право (c) 2026 Любов Григорівна Ліпич, Микола Миколайович Надейко, Оксана Анатоліївна Хілуха https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ФОРМУВАННЯ ІННОВАЦІЙНОЇ СТРАТЕГІЇ СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКИХ ПІДПРИЄМСТВ У КОНТЕКСТІ СТРУКТУРНОЇ ТРАНСФОРМАЦІЇ НАЦІОНАЛЬНОЇ ЕКОНОМІКИ
У статті запропоновано концептуалізацію інноваційної стратегії сільськогосподарського підприємства як інструмента структурної трансформації національної економіки України в умовах війни, євроінтеграції та кліматичних змін. Розмежовано суміжні поняття («інновація», «інноваційна діяльність», «інноваційна політика», «інноваційна стратегія», «стратегія інноваційного розвитку») та сформовано п'ятирівневу категоріальну ієрархію, що дає змогу уникнути типового змішування рівнів у вітчизняній академічній літературі. Окремо розмежовано «структурну трансформацію», «структурні зрушення» і «структурну перебудову», обґрунтовано чотирифазну логіку структурної динаміки та її прикладне значення для горизонту стратегічного планування у фазі структурної кризи. Виокремлено п'ять реалістичних режимів інноваційної стратегії агропідприємств України: виживальницький, адаптивно-імітаційний, нішево-наступальний, кооперативно-платформний та інтегрований ESG-орієнтований. Реконструйовано тривимірну матрицю викликів 2022–2025 років (війна, євроінтеграція, кліматичні зміни) та показано, як вона стискає горизонт стратегічного планування й змінює структуру ризиків інвестування. Розроблено семиетапний алгоритм формування інноваційної стратегії агропідприємства та апробовано його через сценарне моделювання NPV впровадження прецизійного землеробства на умовному агропідприємстві площею 1000 га. Сформульовано умови, за яких структурна трансформація через агроінновації перетворюється на драйвер модернізації економіки: інтеграція стратегії підприємства з національною політикою переробки, забезпечення дешевого довгого капіталу, формування людського капіталу через дорадництво й кооперативи. Обґрунтовано релевантність гібридної адаптивно-наступальної моделі з ESG-ядром.
Авторське право (c) 2026 Богдан-Петро Олегович Кошовий, Ольга Іванівна Малецька, Сергій Костянтинович Кучеренко https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
HR-аналітика в системі методології прийняття управлінських рішень
Сьогодні HR-аналітика дозволяє організації не лише вирішувати поточні проблеми, а й створювати моделі розвитку й бізнес-цілі організації в цілому, враховуючи інновації та зміни в суспільстві. Метою статті є дослідження особливостей HR-аналітики в системі методології прийняття управлінських рішень. Методи дослідження включають загальні наукові методи абстрагування, аналізу та синтезу. З метою досягнення дослідницьких завдань у роботі застосовано діалектичний метод наукового пізнання. Абстрактно-логічний метод теоретичних та фактичних узагальнень використано для формулювання висновків та пропозицій. Інформаційною базою дослідження стали наукові праці українських вчених за розглянутою темою, результати власних досліджень авторів тощо. Результати дослідження виявили, що HR-аналітика в системі методології прийняття управлінських - це системний процес збору, обробки та інтерпретації даних про персонал та слугує доказовою базою, яка дозволяє керівникам відмовитися від інтуїції на користь точних метрик й оцінювати ефективність команди та прогнозувати розвиток бізнесу. Опрацьовано наукові підходи до вивчення теоретичних та концептуальних аспектів наукового розуміння розвиту HR-аналітики в системі методології прийняття управлінських рішень як актуального набору інструментів та методів управління, що допомагає службі управління персоналом у комплексному аналізі великих обсягів інформації. Розроблено та обґрунтовано ключові аспекти HR-аналітики, які сприяють її зростанню та піраміду рівнів HR- аналітики на основі аналізу зовнішньої та внутрішньої інформації, що дозволяє приймати продумані управлінські рішення, знижує витрати на вирішення проблем та дозволяє компаніям залишатися в тренді. Запропоновано низку особливостей HR-аналітики, які відрізняють її від традиційного економічного аналізу на основі поєднання двох стратегій - стратегії управління людськими ресурсами та корпоративної стратегії. Висновки. HR-аналітика є одним з основних інструментів підвищення ефективності управління персоналом. На основі аналізу зовнішньої та внутрішньої інформації вона дозволяє приймати продумані управлінські рішення, знижує витрати на вирішення проблем та дозволяє компанії залишатися в тренді.
Авторське право (c) 2026 Роман Михайлович Минів, Ольга Андріївна Христенко, Богдан Богданович Батюк https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
РОЛЬ СОЦІАЛЬНОГО КАПІТАЛУ В ПІДВИЩЕННІ МІЖНАРОДНОЇ КОНКУРЕНТОСПРОМОЖНОСТІ НАЦІОНАЛЬНОЇ ІННОВАЦІЙНОЇ СИСТЕМИ
Стаття розглядає питання обґрунтування стратегічних напрямів прискорення інноваційного розвитку України та перевизначення структури її Національної інноваційної системи (НІС). Для зміцнення глобальної конкурентоспроможності вітчизняних підприємств і забезпечення економічної стійкості в умовах воєнних викликів та поствоєнного відновлення необхідна інтеграція сучасних спіральних моделей та місійно-орієнтованих підходів. Теоретичну основу дослідження становить синтез концепцій потрійної, четверної та п'ятерної спіралей (Triple, Quadruple, Quintuple Helix), а також підходу місійно-орієнтованих інновацій. Застосовано багатовимірний аналіз показників інноваційної діяльності в Україні, зокрема досліджено структурну динаміку витрат на дослідження та розробки протягом останніх років. Виявлено суттєве структурне зрушення у вітчизняній науковій сфері, що виражається у зростанні витрат на прикладні дослідження. Це підтверджує переорієнтацію наукової спільноти на вирішення практичних технологічних завдань. Обґрунтовано, що соціальний капітал і суспільна довіра є системоутворюючими факторами НІС, які визначають її мережеву спроможність до генерації, трансферу та комерціалізації знань. Доведено необхідність посилення взаємодії у тріаді «університети–бізнес–держава». Для подолання системних розривів запропоновано перехід до моделі четверної спіралі, яка інтегрує практики соціального менеджменту та громадянське суспільство як активних учасників інноваційного циклу. Обabstractвано важливість законодавчого забезпечення діяльності інститутів спільного інвестування для залучення приватного капіталу в ризикові прикладні розробки. Трансформація НІС від імітаційної до місійно-орієнтованої є передумовою технологічного суверенітету та євроінтеграції. Сформовано практичні рекомендації щодо пріоритезації технічних і природничих наук, а також посилення практик соціального менеджменту для покращення комерціалізації експериментальних розробок.
Авторське право (c) 2026 І. В. Федулова, І. П. Миколайчук, Ф. Н. Сбехат https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ПРЕДИКТИВНЕ ТА СТРАТЕГІЧНЕ УПРАВЛІННЯ МОТИВАЦІЄЮ ПЕРСОНАЛУ: АДАПТИВНІ МОДЕЛІ В УМОВАХ ГЛОБАЛЬНОЇ НЕВИЗНАЧЕНОСТІ
Метою роботи є теоретичне обґрунтування та розробка концептуальних засад стратегічного управління персоналом на основі предиктивного менеджменту. Дослідження фокусується на трансформації реактивних методів стимулювання у превентивні моделі, здатні забезпечити організаційну антикрихкість в умовах глобальної невизначеності. Методи дослідження базується на системному аналізі, що структурує кадрові стратегії за рівнем адаптивності. Методологія поєднує Data-driven підхід та People Analytics для об'єктивізації рішень. Ключовим інструментом є авторська технологія «інтелектуального фільтрування», що забезпечує семантичний аналіз для виявлення латентних деструктивних тенденцій. Додатково застосовано методи експертних оцінок та моніторингу для діагностики ментального благополуччя працівників. У ході дослідження сформульовано авторську парадигму предиктивного менеджменту як стратегії випереджального моделювання кадрових станів. Основним науковим результатом є розробка Екосистеми предиктивного реагування, яка об'єднує три адаптивні моделі мотивації: резильєнтну, когнітивно-розвивальну та ціннісно-орієнтовану. Доведено, що ефективність управління забезпечує зміна фокусу: від стабілізації психоемоційного ресурсу до стимулювання технологічного прориву через цифрові інструменти та єдині цінності. Запропоновано матрицю стратегічної синергії, яка візуалізує перехід від реактивного виправлення помилок до проактивного проектування майбутнього кадрового потенціалу. Визначено, що впровадження предиктивних моделей перетворює управління персоналом на стратегічний актив, здатний трансформувати зовнішні шоки у ресурс для розвитку. Обґрунтовано, що узгодження особистих прагнень фахівців із стратегічними цілями підприємства формує інтелектуальну та соціальну антикрихкість системи управління персоналом. Практична значущість роботи полягає у розробці конкретних рекомендацій щодо імплементації механізмів предиктивної резильєнтності, крос-функціонального навчання та ціннісної синхронізації, що є фундаментальною умовою сталого розвитку та конкурентоспроможності вітчизняних підприємств у період післявоєнної трансформації України.
Авторське право (c) 2026 Наталія Романівна Домбровська https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Інструментарій інвестування при прийнятті управлінських рішень з формування оптимальної структури капіталу підприємства
Метою статті є узагальнення і систематизація інвестиційного інструментарію, що використовується при прийнятті управлінських рішень з формування структури капіталу, та подальший розвиток методичних засад його застосування в умовах економічної невизначеності. В перебігу дослідження та досягнення визначеної мети застосовано як загальнонаукові, так і спеціальні методи: діалектичний метод наукового пізнання, аналізу і синтезу, порівняльний, абстракції, системного підходу, формальної логіки, узагальнення даних. У статті досліджено роль інвестиційних інструментів у процесі прийняття управлінських рішень щодо формування оптимальної структури капіталу підприємства. Розроблено концептуальну модель контуру управління вартістю підприємства, що поєднує складові з інвестування та фінансування. На основі опрацьованої наукової літератури розроблено класифікацію інвестиційних інструментів за чотирма рівнями: оціночним, оптимізаційним, адаптаційним та стратегічним. Обґрунтовано необхідність інтеграції інвестиційного аналізу з фінансовим плануванням для забезпечення довгострокової вартості бізнесу. Узагальнено інструменти для попередньої оцінки впливу інвестиційного проекту на фінансову архітектуру підприємства. Систематизовано інструментарій оцінки інвестиційних проектів з урахуванням їхнього впливу на леверидж, вартість капіталу та фінансову гнучкість. Запропоновано методичний підхід до вибору інвестиційних інструментів на основі критеріїв резильєнтності та адаптивності за етапами: діагностика поточної структури капіталу, формування інвестиційного портфеля, моделювання факторів впливу на структуру капіталу, оптимізація варіантів фінансування, стрес-тестування та оцінка резильєнтності, реалізація і моніторинг. Визначено практичні рекомендації щодо імплементації запропонованого підходу в систему корпоративного фінансового менеджменту. Запропоновано для інтегрованих інвестиційно-фінансових рішень використання системи зважених критеріїв: вартісна ефективність, ризик-адаптивність, фінансова гнучкість, стратегічна відповідність, операційна реалізованість.
Авторське право (c) 2026 Ірина Вікторівна Журавльова, Махаммад Сулейман огли Рахімов https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ЦИФРОВІЗАЦІЯ БІЗНЕС-КОНСАЛТИНГУ ТА БІРЖОВОЇ ДІЯЛЬНОСТІ ЯК ЧИННИК ТРАНСФОРМАЦІЇ СУЧАСНИХ БІЗНЕС-МОДЕЛЕЙ У ПІДПРИЄМНИЦТВІ
Стаття закриває прогалину, пов'язану з недостатньо інтегрованим осмисленням цифровізації бізнес-консалтингу та біржової діяльності в контексті трансформації сучасного підприємництва. У наявному науковому доробку цифрова трансформація бізнес-моделей найчастіше аналізується або на загальному рівні, або в межах окремих секторів, тоді як взаємопов'язаний вплив консультативних сервісів, біржової інфраструктури, цифрових платформ, даних і фінансових технологій на зміну логіки сучасних бізнес-моделей розкрито неповно. Метою статті є теоретичне обґрунтування того, яким чином цифровізація бізнес-консалтингу та біржової діяльності змінює механізми створення вартості, канали взаємодії з клієнтом, способи монетизації та архітектуру сучасних бізнес-моделей у підприємництві. Методологічну основу становлять системний, порівняльний, інституційний і проблемно-аналітичний підходи. У дослідженні використано критичний аналіз наукової літератури, контент-аналіз міжнародних аналітичних матеріалів OECD, UNCTAD, IOSCO, BIS, а також українських нормативних і стратегічних документів у сферах електронної комерції, ринків капіталу, фінтеху та відкритого банкінгу. Установлено, що цифровізація бізнес-консалтингу зумовлює перехід від моделі разової експертної послуги до моделі безперервного аналітичного, платформного та сервісного супроводу клієнта, у межах якої зростає роль даних, хмарних сервісів, алгоритмічних рішень і штучного інтелекту. Доведено, що цифровізація біржової діяльності трансформує біржу з організатора торгів у багатофункціональну цифрову інфраструктуру, яка створює економічну цінність не лише через транзакції, а й через продаж даних, технологічні сервіси, аналітику та цифровий доступ до ринку. Обґрунтовано, що сукупний вплив цих процесів спричиняє платформізацію, сервісизацію, персоналізацію та data-driven трансформацію сучасних бізнес-моделей. Зроблено висновок, що визначальною ознакою нових підприємницьких моделей стає поєднання консультаційної експертизи, цифрової інфраструктури та фінансових технологій в єдиній екосистемі створення вартості. Наукова новизна полягає в інтегрованому розгляді цифровізації бізнес-консалтингу та біржової діяльності як взаємопов'язаних драйверів трансформації підприємництва, а не як відокремлених процесів галузевої модернізації.
Авторське право (c) 2026 Інна Петрівна Ситник, Олександр Сергійович Босенко, Тетяна Володимирівна Швед https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Бар'єри автоматизації логістичного управління запасами в умовах нестабільного зовнішнього середовища
Мета дослідження. Визначити ключові бар'єри автоматизації логістичного управління запасами на промислових підприємствах в умовах дії зовнішніх шоків (війна, пандемія, логістичні обмеження) та окреслити шляхи їх подолання на прикладі гірничо-металургійної групи «Метінвест». Методи. Дослідження базується на аналізі річних звітів підприємства за 2020–2024 рр. (шість тематичних груп), опрацюванні відкритих даних про впровадження ІТ-рішень, а також узагальненні результатів анкетного опитування, проведеного серед керівників логістичних та ІТ-підрозділів. Використано методи порівняльного аналізу, групування, табличного представлення даних та експертних оцінок. Результати. Встановлено, що найбільш критичними проблемами є зовнішні шоки: прогнозування попиту через війну/пандемію та логістичні обмеження (100% згадувань у звітах). Попри високий рівень автоматизації обліку запасів (85%), наскрізна автоматизація всього підприємства становить лише 40% через втрату активів у зоні бойових дій. Головною перешкодою для подальшого впровадження ІТ названо не технологічні, а зовнішні фактори – війну, блокаду портів, руйнування інфраструктури та перебої з електроенергією (100%). Водночас компанія продовжує інвестувати в хмарні рішення (Microsoft Azure, SAP HANA Enterprise Cloud), навчання персоналу та пілотні проєкти зі штучним інтелектом. Висновки. Для забезпечення стійкості логістичного управління запасами в кризових умовах необхідний перехід до «стійких до збоїв» (resilient) ІТ-систем, здатних працювати при нестабільному електропостачанні, відсутності зв'язку та частих змінах логістичних маршрутів. Запропоновано поетапне впровадження автоматизації спочатку для критичних запасів, використання хмарних платформ та обов'язкове навчання персоналу.
Авторське право (c) 2026 Євгеній Валентинович Меліхов https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Розвиток фінансування освіти України в контексті сателітного рахунку
Розвиток системи освіти в Україні відбувається під впливом глобалізації та цифрових технологій, що забезпечує її конкурентоспроможність та потребує стабільного фінансування. Важливим інструментом дослідження фінансування освіти є сателітний рахунок освіти, який дозволяє комплексно оцінити економічні аспекти функціонування освітньої сфери, проаналізувати діяльність провайдерів освітніх послуг, структуру фінансуючих організацій та функціональний розподіл витрат у сфері освіти. Мета. Метою статті є обґрунтування напрямів розвитку фінансування освіти України в контексті сателітного рахунку. Матеріалами дослідження є: 1) статистичне та аналітичне фінансове забезпечення освіти в Україні за сателітним рахунком; 2) праці вітчизняних та зарубіжних авторів, які провадять свої науково-практичні дослідження у сфері фінансування освіти різних рівнів. Під час здійснення дослідження використано такі наукові методи: статистичного аналізу (для аналізу показників сателітного рахунку освіти в Україні); система підтримки прийняття рішень (для обґрунтування процесу вибору альтернативних інструментів забезпечення ефективного фінансування освіти); логічного узагальнення результатів (формулювання висновків). Результати. У науковій статті проаналізовано дані щодо сателітного рахунку освіти в Україні, що свідчать про тенденцію до зростання фінансування освітньої сфери. Аналіз провайдерів освітніх послуг показав домінування фінансування загальної середньої та вищої освіти, що підтверджує їх ключову роль у структурі освітньої системи України. Висновки. Визначено, що найбільш пріоритетним напрямом у системі сателітного рахунку освіти є оцінювання ефективності фінансування освітньої сфери, оскільки саме цей напрям забезпечує формування інформаційної бази для прийняття управлінських рішень щодо розподілу фінансових ресурсів та підвищення результативності освітньої політики. Перспективи подальших досліджень полягають у поглибленні методичних підходів до оцінювання ефективності фінансування освіти в умовах цифровізації економіки України.
Авторське право (c) 2026 Світлана Анатоліївна Ачкасова https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Стратегічне управління стартап-проектами з телемедицини в медичних закладах
Мета статті полягає у визначенні теоретичних засад та науково-методичних підходів до стратегічного аналізу стартапів з телемедицини на різних етапах розвитку проекту. Методи дослідження: теоретико-методологічний аналіз літератури з використанням баз даних PubMed/Medline, Google Scholar і PakMediNet; метод структурно-функціонального аналізу застосовано для визначення фокус-стратегій розвитку телемедицини; методи узагальнення та абстрагування використано при визначенні методів стратегічного аналізу на різних етапах розвитку стартапу з телемедицини. Результати. За допомогою структурно-функціонального аналізу визначено фокус-стратегії розвитку телемедицини та основні продукти, які розробляють стартапи: цифрові платформи для віртуальних комунікацій між учасниками процесу надання медичної допомоги; пристрої для дистанційного моніторингу стану здоров'я пацієнта; платформи для телереабілітації; аналітичні сервіси для обробки великого масиву даних з метою діагностики, у т.ч. з використанням штучного інтелекту. Показано, що на початкових етапах розвитку стартапу з телемедицини доцільно аналізувати ціннісні пріоритети, унікальність ціннісної пропозиції продукту. Визначено, що на етапі запуску телемедичного стартапу стратегічний аналіз допомагає оцінити ринок та мінімізувати критичні ризики, пов'язані з законодавством та безпекою даних, за допомогою PESTEL та SWOT-аналізу, методів VRIO-фреймворк, Value Proposition Canvas та аналізу П'яти сил Портера. На стадіях зростання та масштабування стартапу критично важливо оцінити готовність інфраструктури до різкого збільшення навантаження, з цією метою використовують метод Аналізу бар'єрів до масштабування, VRIO-фреймворк, SWOT-аналіз та матрицю EFAS. Висновки. Провідними драйверами впровадження телемедичних технологій виступають стартапи, для управління розвитком яких доцільно використовувати різноманітні методи стратегічного аналізу в залежності від стадії розвитку стартап-проекту.
Авторське право (c) 2026 Олена Вікторівна Баєва, Євгеній Миколайович Кривенко https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Цифрова трансформація управлінських процесів як чинник адаптивності малого бізнесу
У статті досліджено аспекти цифрової трансформації управлінських процесів підприємств в умовах нестабільного економічного середовища. Обґрунтовано значущість впровадження сучасних цифрових рішень як важливої передумови підвищення адаптивності та стійкості малого бізнесу в умовах воєнного стану. Доведено, що цифровізація внутрішнього організаційного середовища, спрямована на прискорення обробки інформації та оптимізацію комунікаційних процесів, є важливим чинником підвищення ефективності координації діяльності підприємства. Метою дослідження є оцінювання впливу цифрової трансформації управлінських процесів на адаптивність суб'єктів малого бізнесу та розроблення практичних рекомендацій щодо вдосконалення системи менеджменту малого підприємства. Методи. Методологічну основу дослідження становлять методи наукового узагальнення, порівняльного та структурно-функціонального аналізу, а також системний підхід. Емпіричну базу сформовано шляхом анкетування персоналу ТОВ «ФІРМА МАРТ», оцінювання рівня автоматизації бізнес-процесів та виявлення комунікаційних розривів між структурними підрозділами. Для оцінювання результативності запропонованих рішень застосовано інструменти аналізу організаційно-економічного ефекту цифровізації управлінських процесів. Результати. За результатами аналізу діяльності ТОВ «ФІРМА МАРТ» виявлено недостатній рівень інтегрованості інформаційного середовища, фрагментарний характер автоматизації бізнес-процесів та відсутність єдиного цифрового простору управління. Встановлено, що найбільші часові втрати виникають у процесі погодження внутрішніх документів та координації інформаційних потоків. Опитування працівників підтвердило потребу у розвитку цифрових компетентностей персоналу та модернізації цифрового інструментарію управління. У роботі запропоновано комплекс заходів цифрової трансформації, що передбачає впровадження CRM-систем, хмарного електронного документообігу та корпоративних цифрових платформ комунікації. Доведено, що впровадження сучасних цифрових рішень сприятиме скороченню часових витрат на адміністративні операції, прискоренню обробки управлінської інформації та підвищенню ефективності координації діяльності підприємства. Висновки. Зроблено висновок, що цифрова трансформація управлінських процесів є важливим чинником формування адаптивної системи менеджменту малого бізнесу. Системна автоматизація бізнес-процесів та інтеграція сучасних цифрових рішень дозволяють підвищити гнучкість управління, оперативність інформаційного обміну та здатність підприємства швидко реагувати на зміни зовнішнього середовища.
Авторське право (c) 2026 Ірина Анатоліївна Тернова, Володимир Романович Артюх https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Стратегічне управління ризиками в умовах економічної нестабільності на підприємствах аграрного сектору економіки
Актуальність дослідження зумовлена потребою своєчасного реагування на зростаючою кількістю загроз сталому розвитку підприємств аграрного сектору економіки України, а також, з огляду на це, необхідністю удосконалення стратегічного управління ризиками. Розробка стратегії управління ризиками є важливим інструментом економічної стабільності та сталого розвитку підприємства у довгостроковій перспективі. Метою дослідження є пошук дієвих напрямів удосконалення стратегічного управління ризиками на основі глибокого аналізу сучасного його рівня та внесення інноваційних пропозицій щодо розробки дієвих стратегій управління ризиками. Методи. У дослідженні серед загальнонаукових методів були застосовані такі як: аналізу і синтезу – для дослідження формування стратегії управління ризиками як одного цілого, після аналізу чинників та складових цього процесу; узагальнення – для виділення суттєвих властивостей ризиків і невизначеності для глибшого розуміння цих явищ. Також були використані і спеціальні методи дослідження, зокрема, абстрактно-логічний – для розуміння логіки формування міжгалузевих та внутрішньогалузевих зв'язків між підприємствами в умовах економічної нестабільності. Для розгляду сукупності відносин і зв'язків між елементами системи стратегічного управління ризиками був застосований системний підхід дослідження. У результаті дослідження обґрунтована необхідність модернізації існуючих бізнес-процесів та розробки нових на підприємствах аграрного сектору економіки в контексті мінімізації ризику. Удосконалено методичний підхід до послідовності етапів розробки і впровадження стратегії управління ризиками в аграрних підприємствах. Запропоновано систему заходів антикризового управління на підприємствах галузі. У висновках аргументовано доцільність регуляторної та фінансової підтримки держави сільськогосподарського виробництва в контексті захисту його від можливих загроз та для мінімізації ризиків. Доведено, що розробляючи стратегію управління ризиками на різних рівнях виробництва необхідно пропонувати систему інноваційних заходів. Зазначено, що переробка власної продукції в аграрних підприємствах та впровадження ресурсоощадних технологій значно збільшує величину доданої вартості, що в умовах економічної нестабільності може сприяти зменшенню ризиків.
Авторське право (c) 2026 Олександр Михайлович Світовий, Олександр Олегович Солом'яний https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ВПРОВАДЖЕННЯ ЦИФРОВИХ ТЕХНОЛОГІЙ У СИСТЕМУ УПРАВЛІННЯ ЗЕРНОТРЕЙДИНГОВИМИ КОМПАНІЯМИ
Мета статті полягає у дослідженні особливостей впровадження цифрових технологій у систему управління зернотрейдинговими компаніями та визначенні їх впливу на ефективність управлінських процесів і конкурентоспроможність підприємств аграрного сектору. Актуальність теми зумовлена необхідністю адаптації зернотрейдингових компаній до сучасних викликів глобалізації, цифрової трансформації бізнесу, нестабільності зовнішнього середовища та порушення логістичних ланцюгів. У дослідженні використано методи системного аналізу, узагальнення, порівняння та логічного моделювання. Методологічною основою стали сучасні концепції цифровізації управління та інноваційного розвитку аграрного бізнесу. Обґрунтовано, що цифрові технології забезпечують інтеграцію виробничих, логістичних, фінансових і аналітичних процесів у єдину систему управління. Визначено роль Big Data та штучного інтелекту у прогнозуванні врожайності, аналізі ринкової кон'юнктури, оптимізації логістики та мінімізації ризиків. Доведено ефективність блокчейн-технологій у забезпеченні прозорості контрактних операцій і контролю за походженням продукції у глобальних ланцюгах постачання. Проаналізовано можливості ERP- та CRM-систем щодо автоматизації документообігу, контролю фінансових потоків і розвитку клієнтоорієнтованих бізнес-моделей. Встановлено, що цифрова трансформація потребує інвестицій у технологічну інфраструктуру та розвитку цифрових компетентностей персоналу. Доведено, що цифровізація управління зернотрейдинговими компаніями є стратегічним чинником підвищення ефективності діяльності підприємств, зміцнення їх конкурентних позицій та забезпечення сталого розвитку аграрного сектору України.
Авторське право (c) 2026 Ірина Олександрівна Седікова, Олександр Цап https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Діагностика адаптивності системи HR-менеджменту для підвищення її ефективності при реалізації стратегічних намірів і операційної діяльності компанії
Ефективність реалізації стратегічних намірів компанії значною мірою залежить від здатності системи HR-менеджменту забезпечувати узгодженість між стратегічними цілями та операційною діяльністю в умовах динамічних змін та зростання невизначеності. Метою статті є розробка методичного підходу до оцінювання адаптивності системи управління персоналом для підвищення ефективності реалізації стратегічних намірів і операційної діяльності компанії. Для досягнення поставленої мети використано: системний підхід (для формування структури адаптивності HR-системи), метод декомпозиції (для виокремлення функціональних компонентів адаптивності), метод експертного оцінювання (для визначення вагових параметрів показників), метод нормалізації та інтегрального оцінювання (для формування узагальнюючого індексу адаптивності). У ході дослідження: 1) визначено параметри адаптивності системи HR-менеджменту компанії, 3) розроблено методичний підхід до оцінки адаптивності системи HR-менеджменту на основі агрегування функціональних складових, 3) представлено практичну реалізацію підходу. Результати дослідження свідчать про таке: 1) адаптивність системи HR-менеджменту має комплексний характер і визначається рівнем узгодженості стратегічних та операційних HR-процесів; 2) цифровізація та швидкість оновлення компетентностей виступають ключовими факторами підвищення ефективності HR-системи; 3) недостатній рівень адаптивності призводить до зниження результативності реалізації стратегічних змін та втрати організаційної гнучкості. Практичне значення отриманих результатів полягає у можливості використання запропонованого методичного підходу для діагностики рівня адаптивності системи HR-менеджменту, виявлення критичних зон кадрового забезпечення та підвищення обґрунтованості управлінських рішень щодо розвитку персоналу й забезпечення стратегічної узгодженості діяльності компанії.
Авторське право (c) 2026 Вей Жень, Наталя Юріївна Єршова https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Цифрові агенти в бізнес-переговорах та їх вплив на ефективність комерційної діяльності
У статті досліджено роль цифрових агентів у бізнес-переговорах та їхній вплив на ефективність комерційної діяльності підприємств. Автори аналізують масштабну трансформацію переговорного середовища, де алгоритми змінюють традиційну архітектуру процесів, трансформують ролі в командах та задають нову логіку аргументації замість суб'єктивних інтуїтивних припущень. Розкрито сутність цифрового агента як інструмента невизначеності та детально висвітлено трирівневу структуру інтеграції цих технологій, яка об'єднує джерела даних, шар аналітичної інтерпретації та безпосередній контур взаємодії з менеджером і клієнтом. Інформаційною та емпіричною основою дослідження стали результати опитування «Барометр бізнесу» ТПП України, оцінки рейтингу Government AI Readiness Index 2025, а також глобальні прогнози компаній Gartner та IDC щодо глобальних інвестицій та масштабів розгортання AI-агентів у корпоративних застосунках. Окрему увагу приділено побудові порівняльної моделі воронки продажів для традиційного підходу та умов інтеграції цифрових агентів. Це дозволило продемонструвати перехід від стандартних розсилок, затримок у розрахунках і тривалих циклів погодження до миттєвої обробки запитів, вищої конверсії та моделювання сценаріїв «win-win». Обґрунтовано особливості формування показників окупності інвестицій (ROI), яка формується на перетині фінансових та операційних даних. Оцінено як прямі фінансові результати, так і непрямі прояви автоматизації, що включають скорочення витрат на підготовку, зменшення тривалості переговорного циклу та зниження стратегічної невизначеності й ризиків помилкових рішень. Важливою частиною дослідження є аналіз зворотного боку автоматизації, пов'язаного з виникненням нових операційних ризиків. Виявлено загрози надмірної залежності від алгоритмічних підказок, за якої звужується простір для живої імпровізації, уніфікується мислення й притупляється чутливість до неформальних сигналів, емоційних нюансів та культурних кодів контрагентів. Окреслено нелінійний характер динаміки ROI та підкреслено вразливість систем, коли застаріла чи спотворена інформація на вході масштабує викривлення у стратегічно хибні моделі, що веде до фінансових втрат. Доведено, що в умовах зростання темпу комунікацій та підвищення когнітивного навантаження на команди роль людини не зникає. Менеджер залишається незамінним критичним фільтром, який повинен володіти новою компетентністю для оцінки доцільності рішень, зчитування алгоритмічних сигналів та свідомої відмови від автоматизованих рішень у нестандартних ситуаціях.
Авторське право (c) 2026 Неля Василівна Волкова, Алла Василівна Світлична, Володимир Сергійович Кіпятков https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Conceptual models and methodological tools for diagnosing organizational social and communication support
The article presents the results of developing a conceptual model and methodological tools for diagnosing the social and communication support (SCS) of organizations under the conditions of digital transformation and martial law in Ukraine. The relevance of the study stems from the need for domestic enterprises to adapt to high uncertainty, structural changes in labor collectives (feminization, aging personnel, shortage of male labor), and the growing role of communications as a strategic resource. The empirical basis of the study is an expert sociological survey conducted in 2026 in 45 Ukrainian organizations of various fields of activity (production - 26.7%, services - 73.3%) and forms of ownership (state - 57.8%, private - 42.2%). A set of methods was used: questionnaires, technical audits, documentation analysis, and monitoring of communication metrics, which ensured data triangulation. The study found significant gaps in the SCS systems of Ukrainian organizations. The most problematic was the cultural-value mechanism: only 26.7% of employees fully share the organization's values, and 22.2% perceive them as purely formal. A low level of systematic feedback was recorded (13.3% of organizations). It was found that 25% of manufacturing enterprises are at the low and transitional levels of VSC development, while none have reached a high level. In the service sector, 30.3% of organizations have a low level of VSC development, and only 6% have reached a high level. Based on the data obtained, a conceptual model of VSC was developed, which integrates four interrelated levels: institutional, technical, cultural-value, and behavioral-management. To quantitatively assess the level of VSC development, an integral indicator, IvSC, with differentiated weighting factors for the manufacturing and service sectors, was proposed. A methodological diagnostic toolkit has been developed, including questionnaires, technical audits, communication metrics, and analytical frameworks, that enables regular monitoring of the state of the VCS. Differentiated practical recommendations have been formulated along three dimensions: by the type of VCS development (adaptive, with hidden potential, technologically dependent, with a critical gap), by the field of activity (production or services), and by the form of ownership (state or private). The implementation of the proposed recommendations will improve the effectiveness of social and communication support, increase staff involvement, and strengthen organizations' adaptability to changes in the external environment.
Авторське право (c) 2026 Tetyana Blyznyuk, Honghai Wang https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
МОТИВАЦІЙНИЙ ФАКТОР У СИСТЕМІ УПРАВЛІННЯ ПЕРСОНАЛОМ НА СУЧАСНИХ ПІДПРИЄМСТВАХ
У статті розглядається питання мотивації персоналу, проводиться критичний огляд матеріальних та нематеріальних способів стимулювання працівників до ефективної праці. Проведено аналіз даних для розуміння еволюції мотивації персоналу на підприємстві. Встановлено, що мотивація персоналу є важливим аспектом збалансованого функціонування підприємства та його стабільного економічного розвитку в реаліях воєнного часу. Узагальнено методи мотивації персоналу сучасного підприємства з досвіду різних країн та систематизовано принципи мотивації персоналу в умовах нестабільної економічної ситуації в Україні, в умовах неконтрольованих фізичних та психічних загроз для працівників. Акцент робиться на тому, що методи мотивації персоналу, матеріальні та нематеріальні, синергетично взаємопов'язані. Актуальність того чи іншого методу мотивації на сучасному підприємстві залежить від багатьох факторів, серед яких важливе місце займає здатність персоналу до адаптації та самомотивації в умовах невизначеності та ризиків. Встановлено, що система мотивації персоналу на сучасному підприємстві у воєнний час має досить специфічну структуру та методологічний зміст, оскільки керівництво суб'єкта господарювання повинно бути орієнтоване не лише на потреби колективу чи вікову категорію представників персоналу, а перш за все демонструвати емпатію до страхів та переживань кожного працівника. Доведено, що в управлінні бізнесом на перший план поступово виходить багатозадачність членів колективу, тобто підхід, коли один працівник може швидко замінити іншого, що є актуальним в умовах воєнних ризиків та тривалої мобілізації. Керівник підприємства повинен мотивувати працівників не лише до ефективної праці, до високих професійних результатів, а й до продуктивного саморозвитку та самокерування. Стверджується, що хоча мотивація в умовах фізичної та психічної небезпеки для окремих осіб має виражену емоційну основу, матеріальні стимули, які дозволяють працівникам бути впевненими у рівні власної економічної безпеки в майбутньому, все ще залишаються актуальними та затребуваними.
Авторське право (c) 2026 А.В. Нека, Д.М. Куценко https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Роль цифровізації в системі управління якістю освітніх послуг та забезпеченні конкурентоспроможності закладу вищої освіти
Актуальність дослідження обумовлена посиленням конкуренції на ринку освітніх послуг, активною цифровою трансформацією освітнього середовища та необхідністю підвищення якості освітніх послуг у закладах вищої освіти. Сучасні умови функціонування системи вищої освіти потребують впровадження ефективних цифрових інструментів управління, здатних забезпечити прозорість освітніх процесів, оперативність прийняття управлінських рішень та адаптивність закладів вищої освіти до змін зовнішнього середовища. Водночас недостатній рівень інтеграції цифрових технологій у систему управління якістю освітніх послуг ускладнює процес забезпечення конкурентоспроможності закладів вищої освіти та потребує подальшого наукового обґрунтування. Метою дослідження є обґрунтування ролі цифровізації в системі управління якістю освітніх послуг та визначення її впливу на забезпечення конкурентоспроможності закладу вищої освіти. Методичну основу дослідження становлять загальнонаукові та спеціальні методи дослідження, зокрема методи аналізу і синтезу, системного узагальнення та порівняльного аналізу, які дозволили дослідити взаємозв'язок між цифровізацією, якістю освітніх послуг і конкурентоспроможністю закладу вищої освіти. У результаті дослідження визначено основні напрями впливу цифровізації на систему управління якістю освітніх послуг та конкурентні позиції закладу вищої освіти. Обґрунтовано, що використання цифрових платформ, систем аналітики даних, електронного документообігу, сервісів дистанційного та змішаного навчання сприяє підвищенню ефективності управлінських процесів, прозорості освітньої діяльності, оперативності моніторингу освітніх результатів та якості комунікації між учасниками освітнього процесу. Досліджено основні етапи впровадження інструментів цифровізації в систему управління якістю освітніх послуг, серед яких аудит чинної системи управління, інтеграція цифрових сервісів у єдине інформаційне середовище, розвиток цифрових компетентностей персоналу та вдосконалення цифрової інфраструктури закладу вищої освіти. Отримані результати підтверджують, що цифровізація системи управління якістю освітніх послуг є важливим стратегічним напрямом розвитку закладів вищої освіти та необхідною умовою забезпечення їх конкурентоспроможності в умовах цифрової економіки. Використання сучасних цифрових технологій сприяє підвищенню якості освітніх послуг, адаптивності освітнього середовища та формуванню стійких конкурентних переваг закладу вищої освіти.
Авторське право (c) 2026 Тетяна Іванівна Балановська, Яньцзя Чжен https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Адаптація бізнес-моделі як інструмент управління економічною стійкістю мікропідприємств
Метою статті було обґрунтування теоретико-методичних засад підвищення економічної стійкості мікропідприємств на основі адаптації їх бізнес-моделі в умовах нестабільного середовища. Методи. У дослідженні використано системний, порівняльний, структурно-функціональний та узагальнюючий підходи для аналізу теоретичних концепцій і практичних аспектів функціонування мікропідприємств. Результати. Узагальнено сучасні підходи до трактування економічної стійкості підприємств та уточнено її розуміння як здатності до адаптації в умовах змінного середовища. Розглянуто бізнес-модель як інтеграційний механізм, що поєднує ключові елементи створення, доставки та привласнення цінності. Охарактеризовано специфіку бізнес-моделей мікропідприємств, зокрема їх спрощеність, неформалізованість та залежність від підприємницьких рішень. Зазначено, що така модель функціонує в умовах поєднання високої гнучкості та обмеженої структурної стабільності. Систематизовано основні елементи бізнес-моделі та окреслено можливі напрями їх трансформації в умовах нестабільності. Показано, що адаптація бізнес-моделі передбачає узгоджену зміну взаємопов'язаних компонентів діяльності підприємства. Окреслено роль окремих елементів бізнес-моделі (ціннісної пропозиції, ресурсів, каналів взаємодії та моделей доходів) у забезпеченні адаптивності підприємства. Звернено увагу на значення цифрових інструментів і партнерських взаємодій як чинників підвищення гнучкості бізнес-моделі. Узагальнено підходи до впровадження адаптивних змін у діяльність мікропідприємств із урахуванням їх ресурсних обмежень та високої чутливості до зовнішнього середовища. Висновки. Отримані результати можуть бути використані мікропідприємствами для підвищення ефективності управління, адаптації бізнес-моделі до змін середовища та забезпечення довгострокової економічної стійкості.
Авторське право (c) 2026 Євгеній Миколайович Єлізар'єв https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Data-Driven Management: трансформація процесів прийняття стратегічних рішень
Сучасний етап розвитку економіки характеризується стрімкою цифровізацією, зростанням обсягів даних та ускладненням управлінських процесів, що обумовлює необхідність переосмислення підходів до прийняття стратегічних рішень. В умовах високої невизначеності та динамічності зовнішнього середовища традиційні моделі управління, засновані на досвіді і ретроспективному аналізі, втрачають ефективність, що актуалізує перехід до систем, орієнтованих на використання даних. Метою дослідження є обґрунтування теоретичних засад і формування концептуального підходу до трансформації процесів прийняття управлінських рішень на основі даних, а також систематизація ключових чинників, що визначають цей процес. Методологічною основою дослідження виступають загальнонаукові та спеціальні методи, зокрема: аналіз і синтез – для узагальнення підходів до data-driven управління; порівняльний аналіз – для оцінки галузевих особливостей попиту на аналітичні компетенції; системний підхід – для визначення структури цифрової зрілості та її складових; структурно-логічний метод – для побудови архітектурної моделі управління на основі даних. Інформаційною базою слугували аналітичні матеріали міжнародних організацій, зокрема статистичні дані щодо розвитку цифрових технологій, попиту на компетенції і рівнів цифрової зрілості державного управління. У результаті дослідження систематизовано технологічні чинники формування управління на основі даних, серед яких визначено інтеграцію даних, розвиток аналітичних інструментів і поширення технологій штучного інтелекту. Проаналізовано галузеву диференціацію попиту на відповідні компетенції, що дозволило виявити різну швидкість адаптації до data-driven підходів у різних секторах економіки. Узагальнено рівні цифрової зрілості та визначено їх роль як інституційної основи впровадження управління на основі даних. Запропоновано архітектурну модель, яка відображає послідовність трансформації даних у стратегічні рішення через інтеграцію, управління, аналітику й автоматизацію. Практична значущість отриманих результатів полягає в можливості використання запропонованого підходу для підвищення ефективності управлінських процесів, зниження ризиків і забезпечення адаптивності організацій у мінливому середовищі.
Авторське право (c) 2026 Наталія Ярославівна Далюк, Михайло Вікторович Верескун, Вікторія Станіславівна Артюшок https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Information and analytical support for assessing the efficiency of using the export-import potential of an enterprise
The article is devoted to the issues of developing information and analytical support for assessing the efficiency of using an enterprise's export-import potential amid dynamic changes in the external environment, economic digitalization, and intensifying international competition. The relevance of the research topic is determined by the need to enhance the validity of managerial decision-making in the field of enterprises' foreign economic activity, ensure the objectivity of assessing the efficiency of the use of export-import potential, and improve information and analytical approaches for monitoring, diagnostics, forecasting, and enterprise development management. The study aims to develop theoretical and methodological provisions for the formation of information and analytical support for assessing the efficiency of using an enterprise's export-import potential. The article examines scientific approaches to interpreting the essence of the concepts of “information support” and “information and analytical support” and identifies their role in the enterprise management system and in assessing the efficiency of foreign economic activity. Theoretical provisions regarding the formation of a system of indicators and a feature space for the enterprise’s export-import potential are investigated. It is substantiated that information and analytical support for assessing the efficiency of using export-import potential should be considered a comprehensive system that encompasses data, indicators, analytical methods, mathematical tools, software solutions, and managerial procedures to support effective decision-making. The classification of analytical information, requirements for the formation of the feature space of economic objects, as well as the system of complex and elementary features of the export-import potential of an enterprise, are presented. It has been revealed that the efficiency of using export-import potential is a multidimensional, multicriteria characteristic that requires modern analytical tools for assessment. The study of information and analytical support enabled the identification of the feasibility of using descriptive statistics, regression, factor, and canonical analysis, methods for constructing integral indicators, models of structural dynamics, rank correlation, forecasting, and multicriteria optimization. The main analytical tasks for assessing the efficiency of an enterprise's export-import potential are identified, including: analysis of trends in indicator development; determination of the level of potential development; assessment of structural dynamics; identification of cause-and-effect relationships; forecasting of indicators; and determination of reserves for improving efficiency. An approach to the formation of information and analytical support is proposed that, compared with existing approaches, ensures comprehensiveness, objectivity, and adaptability in assessing the efficiency of using an enterprise's export-import potential, and also contributes to improving the effectiveness of foreign economic activity management.
Авторське право (c) 2026 Danii Fatyanov https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Організаційно-управлінські механізми забезпечення інформаційної безпеки підприємницької діяльності в умовах глобальної економічної турбулентності
Метою дослідження є розробка та обґрунтування організаційно-управлінського механізму забезпечення інформаційної безпеки підприємницьких структур в умовах глобальної економічної турбулентності. Методи дослідження. В процесі дослідження використанні наступні методи: контент-аналізу та текстологічного аналізу, порівняльного аналізу – зіставлення дефініції “організаційно-економічний механізм” різних наукових шкіл, теоретичного узагальнення та системазації – групування методологічних підходів (системний, адаптивно-інституційний, ресурсно-цільовий) моделювання та графічної візуалізації – при формуванні ключових підходів до визначення сутності організаційно-економічного механізму. Результати. В процесі аналізу визначено, що організаційно-управлінські механізми забезпечують реальну інформаційну безпеку підприємства не за допомогою технологій, а за допомогою поведінки людей, які з цими технологіями працюють. Визначено, що організаційно-управлінський вимір інформаційної безпеки підприємства якісно відрізняється від технологічного та спрямований не на захист об'єктів, а на зміну поведінки суб'єктів. Відсутність цього виміру робить технологічний захист неефективним незалежно від його рівня.Ідентифіковано чотири типи управлінських дисфункцій — делегативна, формалізаційна, компетентнісна і ситуаційна. Усі вони системні, характерні для значної частини підприємницьких структур регіону і виявляються незалежно від розміру підприємства чи наявного технологічного оснащення. Запропонований механізм як система регламентних, компетентнісних і культурних субмеханізмів, забезпечує комплексний підхід до усунення виявлених дисфункцій. Кожен субмеханізм має чіткий предмет впливу і власні інструменти реалізації. Висновки. Наголошено, що адаптація механізму до умов глобальної економічної турбулентності вимагає: підвищення стресостійкості регламентів; гнучкості компетентнісного навчання; організаційного закріплення культурних норм безпеки; розвитку навичок критичної верифікації зовнішньої інформації у менеджменту підприємства.
Авторське право (c) 2026 Григорій Ігорьович Черкаський https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Масштабування гнучких методологій управління проєктами в ієрархічних організаційних структурах
Актуальність дослідження зумовлена зростанням потреби організацій у забезпеченні адаптивності та оперативності реагування на динамічні зміни в зовнішньому середовищі в умовах функціонування в межах традиційно негнучких ієрархічних структур. Мета статті – узагальнення теоретичних підходів та визначення ефективних механізмів масштабування методологій гнучкого управління проєктами в ієрархічних організаційних середовищах. Методи: аналіз наукової літератури – для дослідження поточного стану досліджень з проблематики; узагальнення та систематизація – для представлення результатів роботи. Результати. У дослідженні проаналізовано теоретичні засади гнучких методологій, їх еволюцію та концептуальні відмінності від традиційних підходів до управління проєктами, а також структурні та інституційні особливості ієрархічних організацій, що впливають на впровадження гнучких практик. Встановлено, що гнучкі методології відображають зміну парадигми у бік повторюваних, орієнтованих на створення цінності та гнучких моделей управління, які вимагають значної адаптації при застосуванні у великих масштабах. Відзначено, що ієрархічні структури, хоча й забезпечують стабільність та контроль, створюють суттєві перешкоди для впровадження принципів гнучкості через централізоване ухвалення рішень, формалізовані процедури та жорсткий розподіл ролей. Проаналізовано, що масштабування гнучких підходів полегшується завдяки використанню структурованих фреймворків, таких як SAFe, LeSS, Disciplined Agile та Nexus, які забезпечують координацію між декількома командами, зберігаючи при цьому узгодженість із стратегією організації. Відзначено, що успішна інтеграція цих методологій залежить від трансформації організаційних структур, реорганізації управлінських процесів та впровадження гібридних моделей управління. Висновки. Зазначено, що масштабування гнучких методологій в ієрархічних структурах є складним та багатовимірним процесом, який вимагає не лише впровадження формальних механізмів, а й глибоких організаційних змін, що забезпечують баланс між гнучкістю та контролем з метою підвищення загальної ефективності проєктів та конкурентоспроможності організації.
Авторське право (c) 2026 Наталія Анатоліївна Калугіна, Микола Олексійович Бояркін, Наталія Володимирівна Халіпова https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Автоматизація контрольних функцій менеджменту через впровадження інтелектуальних систем моніторингу виробничих показників у реальному часі
Актуальність дослідження зумовлена зростанням складності виробничих систем, підвищенням динамічності зовнішнього середовища та посиленням вимог до оперативності й обґрунтованості управлінських рішень, що обмежує ефективність традиційних підходів до реалізації контрольних функцій менеджменту та актуалізує впровадження інтелектуальних систем моніторингу в режимі реального часу. Метою дослідження визначено наукове обґрунтування теоретичних і методичних засад автоматизації контрольних функцій менеджменту на основі використання інтелектуальних систем моніторингу виробничих показників у реальному часі. Методи. У процесі дослідження застосовано методи аналізу і синтезу для узагальнення теоретичних підходів до трансформації контрольних функцій менеджменту, систематизації – для структуризації їх характеристик і функціональних можливостей, порівняльного аналізу для оцінювання ефективності використання інтелектуальних систем моніторингу, а також логічного узагальнення для формування практичних рекомендацій. Результати. Досліджено економічну сутність і функціональні характеристики контрольних функцій менеджменту в умовах цифровізації виробничих процесів. Виявлено, що впровадження інтелектуальних систем моніторингу забезпечує перехід до безперервного контролю, підвищує оперативність реагування та якість управлінських рішень. Доведено, що інтеграція систем реального часу у контур управління сприяє узгодженості управлінських впливів, зниженню операційних витрат і підвищенню ефективності використання виробничих ресурсів. Встановлено, що ефективність автоматизації обмежується проблемами якості та інтеграції даних, інтерпретованості аналітичних моделей, складністю їх впровадження та організаційними бар’єрами. Висновки. Обґрунтовано, що підвищення ефективності автоматизованого контролю досягається за рахунок формування цілісної інформаційної інфраструктури, інтеграції аналітичних інструментів у ключові бізнес-процеси, впровадження замкнених контурів управління та забезпечення адаптивності систем. Зроблено висновок, що використання інтелектуальних систем моніторингу дозволяє підвищити гнучкість, результативність і стійкість функціонування підприємств. Перспективи подальших досліджень пов’язані з розробленням методичних підходів до кількісного оцінювання ефективності автоматизації контрольних функцій, підвищенням інтерпретованості аналітичних моделей та дослідженням їх масштабованості в умовах цифрової трансформації.
Авторське право (c) 2026 Олена Василівна Губарь, Володимир Іванович Стеценко, Костянтин Володимирович Нечипоренко https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Influence of personal managerial competencies on ensuring operational compliance with the requirements of U.S. digital logistics platforms: the case of Amazon Relay
The development of digital logistics platforms in the USA increases the requirements for the operational compliance of participants in the transportation process. The Amazon Relay platform operates on the basis of regulated procedures, safety standards, and control over the implementation of transportation, which increases the importance of managerial competencies, since operational violations and deviations from standards are largely due to the level of training of managers of transport companies and dispatching services, and their insufficiency leads to increased risks, violations of regulations and a decrease in competitiveness. The purpose of the study is to determine the impact of personal managerial competencies of managers of transport and logistics companies on ensuring operational compliance with the requirements of digital logistics platforms in the USA, using the example of Amazon Relay, as well as to substantiate areas for improving the efficiency of transportation management. Methods. The study used a systematic approach, methods of logical generalization, comparative analysis, structuring and modeling. Elements of process analysis were used to assess the compliance of operational actions with the platform's established requirements. The information basis was open regulations, analytical materials and practical recommendations on the functioning of digital logistics services. Results. It was established that the level of development of managerial competencies determines the ability of managers of transport companies and logistics operators to ensure compliance with booking procedures, flight execution, time control and documentary support. The relationship between the manager's competency characteristics and operational efficiency indicators was substantiated. Key competencies were identified, including analytical thinking, digital literacy, risk management skills and process coordination, which are considered as an integrated managerial competency for ensuring operational compliance in a digital logistics environment. A structural model of the influence of competencies on operational compliance levels on a digital platform was proposed. Conclusions. It has been proven that the development of managerial competencies contributes to increased operational compliance among shipping companies operating on the Amazon Relay platform, reduced violations of operational regulations and requirements of the digital platform, and optimized logistics processes. Directions for improving managerial activities to increase the efficiency of carriers on digital platforms are formulated.
Авторське право (c) 2026 Dmytro Geleban https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Розвиток підприємств України: стратегічні пріоритети та ризики
Актуальність дослідження зумовлена поглибленням економічної нестабільності, посиленням воєнних, інфляційних, енергетичних і логістичних ризиків, що суттєво впливають на функціонування підприємств України та їх здатність забезпечувати стратегічну стійкість у процесі повоєнного відновлення економіки. В умовах структурних трансформацій бізнес-середовища особливого значення набуває обґрунтування адаптивних стратегічних напрямів розвитку підприємств, орієнтованих на підвищення фінансової стійкості, конкурентоспроможності та ефективності управління. Мета. Метою дослідження є оцінка тенденцій розвитку підприємств України в умовах економічної нестабільності, аналіз впливу сучасних ризиків на результати діяльності бізнесу та визначення стратегічних напрямів забезпечення стійкості підприємств у процесі повоєнного відновлення економіки. Методи. У процесі дослідження використано методи економічного аналізу, порівняння, систематизації, узагальнення та структурно-динамічного оцінювання. Для визначення тенденцій розвитку підприємств застосовано статистичний аналіз показників кількості діючих підприємств, зайнятості, обсягів реалізації продукції, витрат на оплату праці та рентабельності діяльності. Метод матричного узагальнення використано для систематизації стратегічних ризиків розвитку підприємств України, а табличний метод – для оцінки стратегічних напрямів розвитку бізнесу та інструментів їх реалізації. Результати. Проведений аналіз засвідчив суттєве скорочення кількості діючих підприємств та чисельності зайнятих працівників упродовж 2020–2024 рр., що відображає вплив воєнних, фінансових, логістичних та енергетичних ризиків на функціонування бізнесу. Оцінка фінансово-економічних результатів діяльності підприємств показала нестабільність рівня рентабельності та суттєве посилення витратного тиску внаслідок зростання індексу цін виробників. Систематизовано стратегічні ризики розвитку підприємств України, серед яких виокремлено воєнні, інфляційні, енергетичні, кадрові, логістичні, фінансові, технологічні та ESG-ризики. Узагальнено стратегічні напрями розвитку підприємств, що включають цифрову трансформацію, диверсифікацію ринків збуту, енергетичну модернізацію, розвиток людського капіталу, локалізацію логістики, інноваційний розвиток виробництва та ESG-орієнтовані підходи до ведення бізнесу. Висновки. Забезпечення стратегічної стійкості підприємств України потребує комплексної адаптації бізнесу до структурних змін економічного середовища та посилення ризиків господарської діяльності. Реалізація адаптивних стратегій розвитку сприятиме зміцненню фінансової стійкості підприємств, підвищенню ефективності управління та формуванню передумов для довгострокового економічного зростання.
Авторське право (c) 2026 Марина Олександрівна Акулюшина https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Ризики зовнішньоекономічної діяльності підприємств: сутність та характеристика
Метою статті є дослідження сутності ризиків зовнішньоекономічної діяльності підприємств та узагальнення їх сучасних характеристик в умовах трансформації міжнародного бізнес-середовища. Досягнення мети здійснено із використанням методів структурно-логічного аналізу, теоретичного узагальнення, порівняння та систематизації. У статті досліджено наукові підходи до трактування сутності ризиків зовнішньоекономічної діяльності підприємств, визначено особливості їх розуміння у сучасній економічній літературі, а також охарактеризовано зміни у підходах до дослідження ризику в умовах розвитку міжнародної економічної взаємодії. Проаналізовано підходи, відповідно до яких ризики зовнішньоекономічної діяльності розглядаються як ймовірність втрат, відхилення від очікуваних результатів діяльності, наслідок невизначеності зовнішнього середовища та результат впливу внутрішніх і зовнішніх факторів функціонування підприємства. Результатидослідження дали змогу встановити, що сучасні ризики зовнішньоекономічної діяльності мають складну багаторівневу природу та поступово виходять за межі суто фінансових або контрактних ризиків. Доведено, що вони дедалі більше інтегруються у систему стратегічного управління підприємством та залежать від рівня адаптивності суб’єкта господарювання до змін міжнародного середовища. У статті підкреслюється, що ризики зовнішньоекономічної діяльності формуються на перетині внутрішніх управлінських процесів підприємства і зовнішніх факторів міжнародного ринку, а їх прояви можуть стосуватися фінансових, логістичних, інформаційних, репутаційних та організаційних аспектів діяльності. Визначено, що важливими сучасними характеристиками ризиків зовнішньоекономічної діяльності є їх динамічність, взаємозалежність, залежність від цифровізації міжнародного бізнесу та необхідність врахування міжнародних регуляторних вимог і стандартів. Висновки доводять, що ризики зовнішньоекономічної діяльності доцільно розглядати як складне управлінське явище, пов’язане з необхідністю ухвалення рішень в умовах невизначеності міжнародного середовища. Виконане дослідження показує, що сучасне розуміння ризиків зовнішньоекономічної діяльності потребує врахування не лише можливих загроз і втрат, а й потенційних можливостей розвитку підприємства. З одного боку, це дає змогу суб’єктам господарювання більш комплексно оцінювати вплив зовнішніх факторів на результати зовнішньоекономічної діяльності. З іншого боку, таке трактування створює підґрунтя для вдосконалення системи управління ризиками та підвищення стійкості підприємств до змін міжнародного бізнес-середовища. У перспективі це сприятиме формуванню більш адаптивних підходів до управління зовнішньоекономічною діяльністю підприємств.
Авторське право (c) 2026 Юрій Богданович Вей https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Управління інноваційною сприйнятливістю персоналу як інструмент прискореної адаптації компанії до технологічних змін
Актуальність дослідження зумовлена прискоренням технологічних трансформацій, цифровізацією бізнес-процесів і посиленням вимог до адаптивності компаній в умовах високоїдинаміки ринкового середовища. Водночас у практиці корпоративного управління зберігаються проблеми психологічного опору змінам, недостатньої інтеграції механізмів професійного розвитку у процеси цифрової трансформації та фрагментарності управлінської підтримки персоналу в умовах технологічного оновлення. Метою дослідження визначено дослідження особливостей управління інноваційною сприйнятливістю персоналу та обґрунтування підходів до підвищення ефективності адаптації компанії до технологічних змін. Методи. У процесі дослідження використано методи аналізу і синтезу – для узагальнення теоретичних підходів до управління інноваційною сприйнятливістю персоналу, систематизації – для структурування чинників і механізмів технологічної адаптації, порівняльного аналізу – для оцінювання сучасних практик управління персоналом в умовах цифровізації, а також логічного узагальнення – для формування практичних рекомендацій щодо підвищення ефективності управління інноваційними змінами. Результати. Досліджено сутність інноваційної сприйнятливості персоналу та її роль у забезпеченні технологічної адаптації компанії. Виявлено, що результативність цифрової трансформації визначається не лише рівнем технологічного оновлення, а й ефективністю управлінських, мотиваційних і комунікаційних механізмів підтримки персоналу. Доведено, що інтеграція безперервного цифрового навчання, менторських програм, систем професійного супроводу та адаптивної мотиваційної політики сприяє скороченню періоду професійної адаптації працівників і зниженню організаційного опору технологічним змінам. Встановлено, що основними проблемами управління інноваційною сприйнятливістю персоналу залишаються нерівномірність розвитку цифрових компетентностей, швидке моральне старіння професійних знань, недостатня адаптивність організаційної культури та фрагментарність внутрішньої комунікації. Зроблено висновок, що підвищення ефективності управління інноваційною сприйнятливістю персоналу потребує комплексного поєднання освітніх, мотиваційних, організаційних і комунікаційних механізмів у системі технологічної трансформації компанії. Перспективи подальших досліджень пов’язані з розробленням методичних підходів до оцінювання рівня інноваційної сприйнятливості працівників, аналізом впливу технологій штучного інтелекту на кадрове управління та дослідженням ефективності персоналізованих моделей професійного розвитку в умовах цифрової економіки.
Авторське право (c) 2026 Людмила Юріївна Чобаль, Олена Олексіївна Мельник, Анатолій Анатолійович Субін https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Аналітична архітектура оцінювання стратегічної стійкості підприємств критичної інфраструктури
Ефективне та стабільне функціонування підприємств критичної інфраструктури в умовах полікризовості, високої невизначеності та каскадних ризиків забезпечують управлінські рішення, обґрунтуванням яких є аналітична підтримка. Це дослідження зосереджене на обґрунтуванні та розробці аналітичної архітектури оцінювання стратегічної стійкості як інтегральної характеристики, що відображає здатність підприємства до адаптації, відновлення та розвитку. Метою статті є розробка інтегрованої моделі оцінювання стратегічної стійкості підприємств критичної інфраструктури. Для досягнення поставленої мети використано: системний підхід (для формування архітектури стійкості), статистичний аналіз (для оцінки динаміки діяльності підприємств), метод нормалізації та адитивної згортки (для побудови інтегрального індексу), графічний метод (для візуалізації результатів). У ході дослідження: 1) проаналізовано динаміку обсягів діяльності, інвестицій, витрат і фінансових результатів підприємств енергетичного сектору; 2) оцінено структура активів та інвестиційна активність для формування типів стратегічної стійкості; 3) розроблено інтегральний індекс стратегічної стійкості на основі агрегування ключових функціональних компонентів. Результати дослідження свідчать, що: 1) стратегічна стійкість має нелінійний, циклічний характер і змінюється під впливом взаємодії фінансових, інвестиційних та операційних факторів; 2) тип ресурсної структури визначає баланс між стабільністю та адаптивністю підприємства; 3) інвестиційна активність виступає ключовим драйвером відновлення та довгострокової стійкості. Практичне значення отриманих результатів полягає у можливості використання запропонованої моделі для підвищення обґрунтованості управлінських рішень і переходу до проактивного управління розвитком підприємств стратегічно важливих галузей.
Авторське право (c) 2026 Наталя Юріївна Єршова, Оксана Валентинівна Портна, Олег Владиславович Хорошко https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Концептуальні положення адаптивного управління інноваційною діяльністю підприємств на основі кластерного підходу
У статті науково обґрунтовано концептуальні положення адаптивного управління інноваційною діяльністю підприємств на основі кластерного підходу, що дозволяє поєднати колективну взаємодію з гнучкістю реагування на виклики зовнішнього середовища. Актуальність дослідження зумовлена безпрецедентною волатильністю економіки, спричиненою повномасштабним вторгненням, що робить класичне лінійне планування малоефективним і потребує переходу до динамічних управлінських моделей. Визначено, що адаптивне управління в інноваційній сфері базується на безперервному моніторингу, рефлексії результатів та розгляді кожного рішення як тимчасової гіпотези, що підлягає корекції. Авторами проведено порівняльну характеристику класичного та адаптивного підходів, виокремивши такі критерії, як короткі цикли планування, орієнтація на навчання через помилки та пріоритет горизонтальних зв'язків. Доведено, що поєднання адаптивності з кластерним підходом створює синергетичний ефект через розподіл витрат на аналітику, спільне використання знань та взаємне страхування ризиків, що критично важливо для післявоєнного відновлення. Розроблено трирівневу архітектуру моделі: мікрорівень фокусується на поглинальній здатності підприємств, мезорівень забезпечує координацію через кластерні платформи, а макрорівень формує регуляторну політику та фінансові стимули. Ключовими принципами побудови концепції визначено адаптивність, рефлексивність, багатоваріантність, циклічність та мережевість. Окреслено функціональні компоненти системи, серед яких цифрова інфраструктура, управління знаннями та механізми адаптивного коригування на всіх рівнях управління. Обґрунтовано умови результативного впровадження моделі — від інституційного захисту прав інтелектуальної власності до формування культури довіри та подолання інерційних бар'єрів ієрархічного управління. Особливу увагу приділено стратегії «будувати краще, ніж було», де адаптивне кластерне управління виступає інструментом структурної модернізації вітчизняної економіки. Перспективи подальших розвідок пов’язані з емпіричною апробацією запропонованої моделі в окремих галузях та формалізацією конкретних управлінських інструментів.
Авторське право (c) 2026 Катерина Валеріївна Крикуненко, Зоя Михайлівна Тітенко, Володимир Григорович Сизон https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Впровадження Agile-підходів в управління персоналом для стимулювання інноваційної активності підприємства
Мета. Дослідження спрямоване на теоретичне обґрунтування та розробку практичного інструментарію впровадження гнучких методологій управління персоналом як стратегічного важеля активізації інноваційного потенціалу сучасних підприємств. У статті аналізується трансформація традиційних ієрархічних систем менеджменту в адаптивні структури, що базуються на засадах когнітивної гнучкості та розподіленої відповідальності. Методи. Для досягнення поставленої мети використано сукупність загальних та спеціальних наукових методів. Зокрема, порівняльний аналіз використано для зіставлення детерміністичних та ітераційних моделей менеджменту, а метод моделювання – для розробки структури крос-функціональної взаємодії в межах Agile-трансформації. Психологічні аспекти управлінської діяльності досліджено за допомогою методу ретроспективного аналізу когнітивних установок лідерів в умовах дефіциту часового ресурсу. Результати. У ході дослідження виявлено, що ефективність інноваційної діяльності прямо корелює з рівнем адаптивності HR-системи до зовнішніх викликів. Встановлено, що перехід до ролі фасилітатора дозволяє керівнику сформувати інтелектуальну екосистему, де швидкість обміну даними та генерації гіпотез стає ключовою конкурентною перевагою. Обґрунтовано механізми впливу інструментів ітеративного планування на мінімізацію ризиків фінансування нерентабельних ініціатив. Визначено, що створення умов психологічної безпеки є фундаментальним прекурсором для розкриття креативного ресурсу команд, оскільки знижує рівень організаційної ригідності та стимулює професійну автономію. Окрему увагу приділено інтеграції цифрових рішень у гнучкі управлінські цикли, що дозволяє автоматизувати моніторинг результативності інноваційних проєктів без надмірного адміністративного навантаження на персонал. Висновки. Доведено, що концепція Agile-HR виступає не лише набором інструментів, а цілісною організаційною філософією, яка забезпечує життєздатність бізнесу в умовах екстремальної мінливості. Впровадження ітераційних циклів та розвиток когнітивної лабільності персоналу дозволяють організаціям досягати випереджальних темпів розвитку через оперативну верифікацію ідей та гнучкий розподіл ресурсів. Практичне значення роботи полягає у можливості використання запропонованих моделей для реформування систем кадрового менеджменту на підприємствах, орієнтованих на високотехнологічний розвиток та цифрову модернізацію управлінських процесів. Перспективним напрямом подальших розвідок визначено розробку методик оцінки окупності інвестицій у розвиток адаптивних компетенцій менеджменту.
Авторське право (c) 2026 Ольга Антонівна Шульга https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Predictive management tools as support for the internationalization of agricultural enterprises in the Republic of Moldova
The relevance of the study is driven by increasing volatility of global agricultural markets, intensifying competition, and the strong dependence of the agricultural sector of the Republic of Moldova on external factors, which necessitates the improvement of management tools for internationalization processes. The aim of the article is to substantiate the role of predictive management tools in supporting the entry of agricultural enterprises into international markets. The methodological framework is based on systemic and comparative analysis, generalization of statistical data, and econometric modelling. The empirical base is formed using data from international organizations and national statistics for the period 2018–2024. Correlation analysis and the SARIMA model were applied to analyse indicator dynamics and generate forecasts, allowing for the consideration of seasonal and trend components. The study finds that agricultural exports largely depend on external price factors and macroeconomic conditions, while the influence of production indicators remains limited. A pronounced seasonality and instability of export flows are identified. The developed model demonstrates satisfactory forecasting accuracy and the ability to capture key patterns of sectoral development. It is proven that the use of predictive tools enhances the validity of managerial decisions, reduces uncertainty, and facilitates the adaptation of strategies to changes in the external environment. The conclusions emphasize that the implementation of predictive approaches is an important condition for increasing the competitiveness of agricultural enterprises and improving the effectiveness of their internationalization. At the same time, certain limitations are identified, related to the use of aggregated data and classical models, which outlines directions for further research.
Авторське право (c) 2026 Andrian Ulinici https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Менеджмент людського капіталу в контексті цифрової трансформації та фрагментації ринку праці
Цифрова трансформація економіки значно змінює структуру ринку праці, спричиняючи його фрагментацію. В таких умовах звичні підходи до менеджменту людського капіталу втрачають ефективність, що актуалізує потребу у пошуку нових управлінських рішень та інструментів. Метою дослідження є теоретичне обґрунтування та формування напрямів щодо покращення управління людським капіталом за умов цифрової фрагментації ринку праці, беручи до уваги зміни форм зайнятості, впливу цифрових інструментів і нових потреб до навичок працівників. Методи. У дослідженні використано такі методи: аналіз і синтез — для вивчення теоретичних підходів до менеджменту людського капіталу, індукція та дедукція — для формування узагальнень і висновків, порівняльний та структурно-функціональний методи — для оцінки трансформацій ринку праці, а також методи узагальнення, систематизації, експертних оцінок і графічний метод — для інтерпретації результатів дослідження. Результати. Досліджено еволюцію наукових поглядів на тлумачення поняття людського капіталу та уточнено його економічну природу. Проаналізовано вплив цифрових засобів на зміну форматів працевлаштування, зокрема зростання гіг-економіки та праці на платформах. Визначено провідні загрози та потенціал, що постають перед найманими працівниками та власниками підприємств у контексті фрагментації ринку праці. Вивчено поточні методи управління людським капіталом у діджитал-середовищі, зокрема застосування HR-аналітики та цифрових платформ. Сформовано напрями щодо покращення системи управління людським капіталом за умов цифрової фрагментації ринку праці. Обґрунтовано шляхи державної політики щодо підтримки розвитку людського капіталу у цифровій економіці. У висновках зазначено, що цифрова фрагментація ринку праці значно трансформує підходи до управління людським капіталом, зумовлюючи потребу у впровадженні та адаптивних HR-стратегій, націлених на забезпечення конкурентоспроможності організацій у середовищі цифрової економіки.
Авторське право (c) 2026 Сергій Олегович Кубіцький, Ганна Василівна Паймаш, Оксана Андріївна Курей https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ІТ-практики, що оптимізують управлінські процеси та підвищують рентабельність бізнесу
Метою статті є комплексне дослідження ІТ-практик як інструменту оптимізації управлінських процесів та підвищення рентабельності бізнесу, визначення механізмів їхнього впливу на ключові фінансові та операційні показники підприємств, а також формування науково обґрунтованих підходів до вибору і впровадження цифрових рішень в управлінській діяльності. Дослідження базується на методах порівняльного аналізу, систематизації емпіричних даних із міжнародних кейсів, аналізу галузевих звітів провідних аналітичних агентств та кількісної оцінки впливу ІТ-практик на управлінські й фінансові показники підприємств. Теоретичною основою дослідження слугує парадигма Data-Driven Management, що розглядає дані як стратегічний ресурс управління, а також концепція цифрової трансформації управлінських процесів. Стійке зростання глобальних ІТ-витрат підтверджує незворотність цифрової трансформації як домінуючого вектора розвитку сучасного менеджменту. Встановлено, що впровадження роботизованої автоматизації процесів (RPA) знижує операційні витрати на 22–25%, скорочуючи вартість транзакції з $15–20 до $3–5. Визначено, що AI-інструменти підвищують точність управлінського прогнозування з 60–70% до 85–95%, а автоматизація ланцюгів постачань скорочує рівень запасів на 20–30%. CRM-системи у поєднанні з AI-аналітикою підвищують утримання клієнтів на 27% та покращують відношення LTV/CAC з 3:1 до 5:1. ERP-платформи скорочують час підготовки управлінської звітності на 40–60% та знижують рівень помилок людського фактора до 80%. Побудовано порівняльну аналітичну модель традиційного та ІТ-орієнтованого управління, що наочно демонструє переваги цифрового підходу за шістьма ключовими критеріями. Систематизовано ключові метрики ефективності ІТ-практик у розрізі управлінських функцій. Доведено, що максимальний ефект від ІТ-впровадження досягається не через ізольоване використання окремих технологій, а через їхню системну інтеграцію в єдину управлінську архітектуру, орієнтовану на дані. Перспективним напрямом подальших досліджень визначено розробку галузево диференційованих моделей оцінки ROI від цифрової трансформації з урахуванням специфіки МСП та умов розвиткових економік.
Авторське право (c) 2026 Назарій Васильович Куць https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Економічна етика та командоутворення в умовах сучасного корпоративного управління
У статті досліджено теоретичні та прикладні аспекти економічної етики та процесів командоутворення в умовах сучасного корпоративного управління. Обґрунтовано актуальність формування етичного корпоративного середовища як важливого чинника підвищення ефективності діяльності організацій у сучасних економічних умовах. Розглянуто сутність економічної етики як системи моральних принципів, норм та цінностей, що регулюють поведінку суб’єктів економічної діяльності в межах підприємства. Проаналізовано роль етичних стандартів у формуванні корпоративної культури, розвитку довіри між працівниками та забезпеченні стабільності управлінських процесів. Особливу увагу приділено дослідженню процесів командоутворення як важливого елементу сучасного корпоративного управління. Визначено, що ефективна командна взаємодія сприяє підвищенню результативності діяльності підприємств, покращенню комунікації між працівниками та розвитку інноваційного потенціалу організації. У статті обґрунтовано взаємозв’язок між економічною етикою та формуванням ефективних команд, що дозволяє створити сприятливе організаційне середовище для розвитку підприємств. Метою статті дослідження ролі економічної етики у процесах командоутворення в умовах сучасного корпоративного управління та визначення основних напрямів формування ефективної етичної корпоративної культури, що сприяє підвищенню ефективності командної роботи. Методологічною основою дослідження є комплекс загальнонаукових і спеціальних методів наукового пізнання. Метод аналізу та синтезу застосовано для вивчення теоретичних підходів до економічної етики та командоутворення у корпоративному управлінні. Системний підхід дозволив розглянути організацію як цілісну систему взаємодії економічних, соціальних та етичних факторів, що впливають на формування ефективної команди. Метод порівняльного аналізу використано для дослідження різних моделей корпоративної етики та їхнього впливу на управління людськими ресурсами. Метод узагальнення застосовано для формування теоретичних висновків щодо ролі етичних принципів у розвитку командної взаємодії. У процесі дослідження також використовувався метод логічного аналізу, що дозволив визначити взаємозв’язок між етичними нормами, корпоративною культурою та ефективністю управління персоналом. Результати. У роботі досліджено основні принципи економічної етики у системі корпоративного управління та визначено фактори, що впливають на ефективність командоутворення в організаціях. Узагальнено результати впровадження етичних стандартів у діяльність підприємств та визначено їх вплив на підвищення мотивації персоналу, покращення психологічного клімату в колективі та формування позитивного іміджу компанії. Отримані результати свідчать про важливість інтеграції етичних принципів у систему корпоративного управління та процеси управління персоналом. Встановлено, що формування етичної корпоративної культури сприяє підвищенню ефективності командної взаємодії, забезпечує стабільність організаційного розвитку та підвищує конкурентоспроможність підприємств у сучасному бізнес-середовищі. Висновки. Проведене дослідження дозволило встановити, що економічна етика є важливою складовою сучасної системи корпоративного управління та виступає одним із ключових чинників формування ефективної організаційної культури підприємства. В умовах посилення конкуренції, глобалізації економічних процесів та активної трансформації бізнес-середовища зростає роль етичних норм і принципів, які регулюють взаємовідносини між працівниками, керівництвом та іншими учасниками корпоративних відносин. Дотримання принципів відповідальності, чесності, справедливості, довіри та взаємоповаги створює основу для формування стабільного внутрішнього середовища організації та сприяє підвищенню ефективності управлінських процесів.
Авторське право (c) 2026 Володимир Олександрович Осмятченко, Марина Олександрівна Мартиненко, Ірина Миколаївна Маковецька, Ліна Володимирівна Мельнічук https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Аналіз механізмів підвищення конкурентоспроможності регіональних готельних мереж через оптимізацію витрат на енергоносії
Актуальність теми зумовлена зростанням тарифів на енергоносії, підвищенням енергоємності готельної інфраструктури, необхідністю забезпечення фінансової стійкостіпідприємств та потребою адаптації готельного бізнесу до сучасних економічних ітехнологічних викликів. Встановлено, що енергетичні витрати формують одну з найбільш вагомих складових операційних витрат готельних підприємств і безпосередньо впливають на рівень прибутковості, цінову політику, інвестиційні можливості та конкурентні позиціїрегіональних готельних мереж. Метою дослідження визначено аналіз механізмів зміцнення конкурентоспроможності регіональних готельних мереж на основі оптимізації витрат на енергоносії та обґрунтування напрямів розвитку системи енергетичного менеджменту у готельному секторі. Методи. У процесі дослідження використано методи теоретичного узагальнення, системного аналізу, порівняння, структурно-функціонального підходу та аналітичного оцінювання економічних процесів у сфері гостинності. Результати. Досліджено вплив енергетичних витрат на ефективність функціонування підприємств готельного бізнесу та виявлено взаємозв’язок між рівнем енергоефективності, фінансовою стійкістю і конкурентною адаптивністю готельних мереж. Обґрунтовано доцільність використання комплексних організаційно-економічних механізмів управління енергетичними ресурсами, які передбачають впровадження цифрового моніторингу енергоспоживання, модернізацію інженерної інфраструктури, автоматизацію кліматичних систем та застосування енергосервісних моделей фінансування. Виявлено, що основними проблемами впровадження енергоощадних технологій залишаються висока капіталоємність модернізації, технічна зношеність інженерних систем, недостатній рівень цифровізації та обмежені інвестиційні можливості регіональних підприємств. Висновки. Доведено, що підвищення енергоефективності сприяє скороченню експлуатаційних витрат, стабілізаціїфінансових потоків, підвищенню якості управління ресурсами та формуванню додаткових конкурентних переваг у сфері гостинності. Перспективи подальших досліджень пов’язані з розробленням адаптивних моделей енергетичного менеджменту для регіональних готельних мереж, оцінюванням ефективності цифрових систем управління енергоспоживанням та дослідженням потенціалу альтернативної енергетики у готельному секторі.
Авторське право (c) 2026 Євгеній Володимирович Немченко https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
The limits of automation and the role of the human factor in making emergency IT decisions
In the context of emergency decision-making in IT companies, automation does not eliminate risks but transforms them, increasing the likelihood of rare but critical failures. Despite the effectiveness of artificial intelligence systems in performing routine operations, it is humans who remain the key element in stabilizing the system in conditions of uncertainty and non-standard situations. The study focused on the concepts of automation bias and human models in the adaptive control circuit. It was found that cognitive factors affect the quality of decision-making in critical situations when standard algorithms encounter uncertainty. This is of particular importance in incident management and cyber defense processes, where decisions must be made quickly and in conditions of information scarcity. The levels of automation and human involvement were analyzed, with the most common management risks in mind. The specifics of the application and the effectiveness of Human-SRE and AI-SRE were also analyzed. Effective practical approaches to minimizing the negative impact of automation and maximizing human potential in the IT sphere are proposed. It has been shown that excessive reliance on automation can lead to cognitive degradation among personnel, loss of critical-thinking skills, and reduced situational awareness. In this regard, IT companies should invest not only in digital technologies but also in developing employees' autonomous response skills. An important condition for security is ensuring the transparency of algorithms and personal responsibility for emergency decisions. Ukrainian experience of IT companies operating in wartime demonstrates the effectiveness of combining a high level of automation with the adaptability of human capital. It is the balance between technological support and human control that underpins the stability of emergency management systems in the modern digital environment. The domestic IT sector's experience during the war demonstrates the effectiveness of the human-centric automation model. The stability of emergency management systems is based on preserving a person's role as an active and autonomous subject. In this paradigm, digital tools do not replace human capital but expand human capital's adaptive capabilities, which is critical to system stability in a dynamic digital environment.
Авторське право (c) 2026 Olena Revenko, Andrii Khvostikov https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Впровадження системи стратегічного управління для підвищення результативності державної політики розвитку територій
У сучасних умовах децентралізації, посилення регіональних диспропорцій, воєнних викликів та обмеженості ресурсів особливої актуальності набуває питання підвищення результативності державної політики розвитку територій. Ефективне стратегічне управління стає необхідною умовою забезпечення збалансованого територіального розвитку, підвищення інституційної спроможності громад та формування стійких механізмів відновлення й довгострокового соціально-економічного зростання. У статті комплексно досліджено роль стратегічного управління у підвищенні результативності державної політики розвитку територій в умовах децентралізації, воєнних викликів та зростаючої соціально-економічної нестабільності. Обґрунтовано, що традиційні підходи до управління територіями втрачають ефективність, що зумовлює необхідність переходу до інтегрованих стратегічних моделей, орієнтованих на довгострокові результати. На основі аналізу сучасних наукових підходів визначено основні моделі та ключові інструменти стратегічного управління, що застосовуються у публічному секторі. Особливу увагу приділено інструментам стратегічного планування, інвестиційного портфельного підходу, цифровізації управлінських процесів, фінансової інфраструктури та механізмам міжвідомчої координації. Оцінено їхній вплив на підвищення ефективності прийняття управлінських рішень, прозорість публічного управління, результативність державної політики та здатність органів державної влади забезпечувати збалансований територій. На основі проведеного дослідження розроблено авторську модель впровадження системи стратегічного управління, що включає взаємопов’язані аналітичний, інституційний, інвестиційно-фінансовий, цифровий і соціально-екологічний блоки. Доведено, що їх інтеграція створює передумови для формування цілісної системи управління, спрямованої на оптимізацію використання ресурсів, підвищення інституційної спроможності громад та забезпечення стійкого розвитку. Особливу увагу приділено необхідності цифрової трансформації процесу управління, розвитку партнерських взаємовідносин і моніторингу результативності державного управління. Запропоновані практичні рекомендації можуть бути використані органами державної влади та місцевого самоврядування для вдосконалення державної регіональної політики, підвищення її результативності та формування стійких і конкурентоспроможних територій у довгостроковій перспективі.
Авторське право (c) 2026 Олег Миколайович Чечель https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Методичні підходи з аналізування цифрових технологій Індустрії 4.0 в управлінні змінами на підприємствах
Метою статті є узагальнення та систематизація методичних підходів до аналізування цифрових технологій Індустрії 4.0 в управлінні змінами на підприємствах. Досягнення мети здійснено із використанням методів структурно-логічного аналізу, порівняння та теоретичного узагальнення. У статті досліджено процесний, системний, аналітичний, адаптивний, проєктний, ризик-орієнтований, компетентнісний, комунікаційний, порівняльний, організаційно-поведінковий підходи, а також підхід цифрової зрілості до аналізування цифрових технологій Індустрії 4.0 в управлінні змінами на підприємствах. Результати дослідження дали змогу встановити, що окремі методичні підходи мають різні можливості для оцінювання цифрової трансформації підприємств. Доведено, що використання лише одного підходу не забезпечує комплексного аналізування цифрових змін. У статті підкреслюється доцільність поєднання кількох підходів залежно від цілей аналізування, рівня цифрової зрілості підприємства та особливостей організаційних змін. Визначено, що комплексне використання методичних підходів дає змогу формувати більш об’єктивне уявлення про вплив цифрових технологій Індустрії 4.0 на управління змінами на підприємствах та знижує ризик фрагментарного впровадження цифрових рішень. Висновки доводять, що систематизація методичних підходів до аналізування цифрових технологій Індустрії 4.0 створює теоретичне підґрунтя для підвищення ефективності управління змінами на підприємствах. Виконане дослідження показує, що комплексне аналізування цифрових технологій може використовуватися як аналітичний та управлінський інструмент у процесі цифрової трансформації. З одного боку, це дає змогу суб’єктам господарювання оцінювати власний рівень готовності до цифрових змін і виявляти проблемні аспекти управління. З іншого боку, результати аналізування створюють основу для вибору управлінських рішень щодо вдосконалення бізнес-процесів та підвищення адаптивності підприємств до змін зовнішнього середовища. У перспективі це сприятиме більш обґрунтованому впровадженню цифрових технологій Індустрії 4.0 та підвищенню ефективності управління організаційними змінами.
Авторське право (c) 2026 Юрій Володимирович Сторощук, Назарій Зеновійович Кулик, Юрій Михайлович Стефанюк https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Муніципальне управління у формуванні та відновленні інтелектуального потенціалу регіону: інноваційно-цифровий розвиток та глобальні загрози
Стаття присвячена досліджено ролі муніципального управління у формуванні та відновленні інтелектуального потенціалу регіону в умовах російської агресії, післявоєнної трансформації, інноваційно-цифрового розвитку й посилення глобальних загроз. Доведено, що інтелектуальний потенціал формує стійку ресурсну базу регіонального розвитку, що набуває особливого значення в умовах турбулентної економіки та ускладнення та дестабілізація чинників зовнішнього середовища. Проаналізовано організаційно-правові засади діяльності органів місцевого самоврядування у відповідній сфері та встановлено наявність розриву між нормативно закріпленими повноваженнями та практикою їх реалізації. Виявлено, що основними обмеженнями ефективного управління інтелектуальним потенціалом є недостатня інституційна спроможність муніципального рівня, відсутність системних механізмів управління знаннєвими активами та домінування короткострокової логіки прийняття управлінських рішень. Обґрунтовано, що такі дестабілізуючі чинники, як кіберзагрози, втрати людських ресурсів, руйнування інфраструктури, негативно впливають на процеси формування та відновлення інтелектуального потенціалу, що зумовлює трансформацію муніципального управління у напряму підвищення його адаптивності та стійкості. На цій основі доведено необхідність створення інтегрованої організаційної моделі, яка орієнтована на ідентифікацію, обмін та відтворення інтелектуального потенціалу територіальної громади, обґрунтовано концепцію «муніципального знаннєвого хабу» Практичне значення отриманих результатів полягає у можливості їх використання при формуванні стратегій розвитку територіальних громад, удосконаленні політики управління інтелектуальним потенціалом та впровадженні інноваційно-цифрових інструментів у діяльність органів місцевого самоврядування. Подальші дослідження доцільно спрямувати на розробку типових моделей функціонування муніципальних знаннєвих хабів для різних типів територіальних громад, а також на формування системи індикаторів оцінювання їх ефективності.
Авторське право (c) 2026 Ірина Ігорівна Надточій, Ірина Сергіївна Крамаренко, Інна Олександрівна Іртищева, Дарія Станіславівна Арчибісова, Олександр Сергійович Іртищев https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Сучасний менеджмент як основа ефективного управління проєктами та бізнес-процесами підприємства
Метою дослідження є обґрунтування інтегрованого підходу до сучасного менеджменту як системи управління, що забезпечує поєднання проєктної діяльності, бізнес-процесів, цифрових технологій та гнучких управлінських методологій з орієнтацією на підвищення ефективності управління й досягнення стратегічних та економічних результатів підприємства. Методи. У процесі дослідження використано методи системного аналізу, узагальнення, структуризації та порівняння, що дозволили визначити взаємозв’язок між сучасними управлінськими підходами, стадіями реалізації проєкту та бізнес-процесами підприємства. Застосовано метод логічного моделювання для формування багаторівневої системи сучасного менеджменту та механізму формування його економічного ефекту. Використано SWOT-аналіз для оцінки сильних і слабких сторін, можливостей та загроз застосування сучасних управлінських підходів у системі управління проєктами та бізнес-процесами підприємства. Результати. Узагальнено сучасні підходи до трансформації менеджменту в умовах цифровізації та зростання ризиків, визначено роль цифрових технологій, аналітики даних, гнучких методологій управління та ризик-орієнтованих підходів у забезпеченні ефективності діяльності підприємства. Запропоновано класифікацію сучасного менеджменту в умовах цифрової трансформації та систематизовано ключові характеристики гнучких методологій управління проєктами. Розроблено модель інтеграції сучасного менеджменту в систему управління проєктами та бізнес-процесами підприємства, яка відображає взаємозв’язок управлінських інструментів, цифрових технологій, аналітичних механізмів і результатів діяльності. Висновки.Сучасний менеджмент доцільно розглядати як інтегровану систему управління, що поєднує цифровізацію, аналітичну підтримку, гнучкі методології та механізми управління ризиками з метою забезпечення стратегічної стійкості та конкурентоспроможності підприємства. Практична цінність запропонованого підходу проявляється у можливості його використання для підвищення ефективності управління, адаптивності бізнес-процесів та обґрунтованості управлінських рішень в умовах цифрової економіки та високої динамічності зовнішнього середовища.
Авторське право (c) 2026 Володимир Володимирович Худо, Ангеліна Анатоліївна Сотник, Андрій Олександрович Кирилюк https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Міжнародні проєкти як інструмент розвитку аграрного підприємництва: досвід ЄС та можливості для України
Досліджено міжнародні проєкти підтримки аграрного підприємництва та визначено їх значення для соціально-економічного розвитку сільських територій України в умовах європейської інтеграції. Особливу увагу приділено аналізу європейського досвіду реалізації програм розвитку сільського підприємництва, які формують сучасну модель підтримки аграрного сектору. Метою дослідження є узагальнення досвіду міжнародних проєктів розвитку сільського підприємництва в країнах ЄС та оцінка можливостей їх адаптації для модернізації аграрного сектору України. Методологічною основою дослідження стали методипорівняльного аналізу, систематизації, узагальнення, статистичного та структурного аналізу міжнародних програм підтримки аграрного бізнесу. Інформаційною базою виступили офіційні матеріали Європейської Комісії, Світового банку, ЄБРР, USAID, FAO, а також наукові праці вітчизняних і зарубіжних дослідників. У результаті дослідження встановлено, що міжнародні проєкти сьогодні виступають джерелом фінансової допомоги для аграрного сектору України та фактором структурної модернізації сільського підприємництва. Визначено, що найбільші обсяги фінансування надходять через механізми ЄС та Світового банку, однак значна частина ресурсів має макрофінансовий та інфраструктурний характер. Натомість програми USAID AGRI-Ukraine та FAO забезпечують більш адресну підтримку фермерських господарств, кооперативів і переробних підприємств через грантові, логістичні та інноваційні інструменти. Доведено, що міжнародна підтримка сприяє модернізації виробництва, розширенню експортного потенціалу та інтеграції українського агросектору до європейського економічного простору. Встановлено наявність структурного розриву між масштабами потреб аграрного сектору та обсягами цільового фінансування. Обґрунтовано, що довгострокова ефективність розвитку залежить не тільки від зовнішньої підтримки, а й від внутрішньої спроможності держави формувати інституційно стійке та інвестиційно привабливе середовище. Зроблено висновок, що перспективи європейської інтеграції створюють передумови для поступового включення України до механізмів Спільної аграрної політики ЄС, програм інноваційного розвитку та інструментів підтримки сталого розвитку сільських територій.
Авторське право (c) 2026 Віра Миколаївна Фомішина, Руслан Миколайович Набока https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Штучний інтелект у системі управління підприємством
У статті систематизовано теоретичні підходи до використання штучного інтелекту в бізнес-діяльності. Проаналізовано сучасний рівень впровадження штучного інтелекту в українському бізнес-середовищі. Обґрунтовано практичні підходів до підвищення ефективності управління підприємством на основі інтелектуальних технологій. У статті відзначено, що штучний інтелект у сучасному підприємництві виконує не лише інструментальну, а й управлінську та аналітичну функцію, оскільки впливає на швидкість оброблення даних, якість управлінських рішень, параметри автоматизації та рівень адаптивності бізнес-процесів. Виявлено, що найбільший практичний ефект досягається у сферах прогнозування попиту, автоматизації клієнтського сервісу, кредитного скорингу, логістичного планування, маркетингової персоналізації та аналітичної підтримки управління. Узагальнено основні бар’єри впровадження, серед яких визначено обмеженість інвестиційних ресурсів, дефіцит якісних даних, недостатню підготовленість персоналу, регуляторну невизначеність, а також ризики, пов’язані з конфіденційністю, етичними аспектами та непрозорістю алгоритмів. Обґрунтовано, що оцінювання ефективності впровадження штучного інтелекту має здійснюватися на основі поєднання фінансових, операційних, логістично-виробничих, маркетингово-клієнтських, аналітично-інформаційних та організаційно-інноваційних показників.
Авторське право (c) 2026 Наталія Іванівна Болквадзе, Анастасія Андріївна Рудак https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Економічні аспекти енергетичного менеджменту під час зберігання державних резервів
Питання підвищення рівня енергоефективності підприємства набуває останнім часом все більшої актуальності, оскільки зростання цін на паливно-енергетичні ресурси зумовлює пошук шляхів їх економії або альтернативних джерел енергопостачання. У статті комплексно розглянуто теоретичні та прикладні аспекти формування і впровадження моделей енергетичного менеджменту на підприємствах системи державного резерву України з урахуванням галузевої специфіки та технологічних особливостей процесів зберігання матеріальних цінностей. Обґрунтовано, що енергетичний менеджмент є вагомою складовою загальної сфери управління підприємством, основна функція якої – ефективне використання та споживання паливно-енергетичних ресурсів шляхом впровадження системного підходу до контролю, аналізу та оптимізації енергоспоживання. Визначено ключові етапи які забезпечують безперервність процесу управління енергоспоживанням, зокрема, це вимірювання параметрів, їх порівняння з нормативними показниками та розроблення корегувальних управлінських рішень. Встановлено, що система енергетичного менеджменту забезпечує стабільне та раціональне енергоспоживання та покращення загального рівня енергоефективності підприємства. Це сприяє удосконаленню виробничих процесів, що пов’язані із способом використання енергії та створює умови для збільшення доходів організації шляхом заощадження коштів, особливо під час зростання цін на енергоносії. Зазначено, що для управління енергетикою створений міжнародний стандарт ISO 50001, який визначає вимоги до поліпшення системи енергоменеджменту, мата якого слідувати системному підходу у досягненні послідовного поліпшення енергетичної системи, забезпечуючи при цьому енергоефективність, енергобезпеку та енергонезалежність. Встановлено, що існуючі підходи до управління енергоспоживаням на підприємствах державного резерву потребують удосконалення через обмеженість організаційних повноважень та недостатній рівень технічного забезпечення систем обліку і контролю. Запропоновано удосконалену модель енергетичного менеджменту, адаптовану до різних типів підприємств, яка передбачає впровадження організаційних, технічних та інноваційних рішень, включаючи використання відновлюваних джерел енергії, технологій енергозаощадження та сучасних систем моніторингу. Доведено, що реалізація запропонованих заходів сприятиме зниженню питомих витрат енергоресурсів, підвищенню економічної ефективності діяльності підприємств та забезпеченню сталого розвитку системи державного резерву.
Авторське право (c) 2026 Зіновій Степанович Сірко, Валентин Васильович Ващенко, Андрій Георгійович Нєвалов https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Розвиток людського капіталу як фактор підвищення конкурентоспроможності підприємства (на прикладі ТОВ «Воля-Кабель»)
Статтю присвячено обґрунтуванню практичних заходів щодо підвищення конкурентоспроможності ТОВ «ВОЛЯ-КАБЕЛЬ» на основі розвитку та капіталізації його людського капіталу в умовах нестабільного ринкового середовища. Досліджено специфіку функціонування підприємства телекомунікаційної галузі та доведено доцільність застосування гібридної конкурентної стратегії, що поєднує диференціацію послуг та оптимізацію витрат. Сформовано комплексний підхід до трансформації бізнес-процесів компанії за п’ятьма ключовими напрямами: підвищення якості послуг, оптимізація витрат і ресурсного забезпечення, інноваційний розвиток, активізація маркетингової діяльності та підвищення ефективності управління. Обґрунтовано, що інтеграційним містком між операційною ефективністю та унікальністю ринкової пропозиції виступає професіоналізм, клієнтоорієнтованість та адаптивність персоналу. Запропоновано конкретні заходи, зокрема модернізацію мережевих рішень, цифровізацію процесів, автоматизацію менеджменту та системне інвестування в компетенції працівників. Доведено, що реалізація наведених рекомендацій забезпечить формування стійких конкурентних переваг підприємства у довгостроковій перспективі.
Авторське право (c) 2026 Людмила Віталіївна Парій https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Концептуальні засади управління інвестиційними рішеннями підприємств в умовах економічної невизначеності
Метою статті є розроблення концептуальних засад управління інвестиційними рішеннямипідприємств в умовах економічної невизначеності та обґрунтування їх ролі в забезпеченнівідновлювального розвитку підприємств. Предметом дослідження є теоретичні, методичні таприкладні аспекти управління інвестиційними рішеннями в умовах нестабільностіекономічного середовища. Методологічною основою дослідження стали методи наукового узагальнення, систематизації, структурного та порівняльного аналізу, графічного моделювання, а такожаналітичний підхід до оцінювання тенденцій інвестиційної та інноваційної діяльності. У процесі дослідження узагальнено наукові підходи до управління інвестиційнимирішеннями та виявлено тенденції їх трансформації під впливом зростання економічноїневизначеності. Проаналізовано динаміку капітальних інвестицій, витрат на інноваційнудіяльність та обсягів реалізованої інноваційної продукції в Україні, що дозволило встановититенденції відновлення інвестиційної активності, посилення ролі технологічної модернізації тазростання результативності інноваційно-інвестиційних процесів. Розроблено матрицю впливуекономічної невизначеності на інвестиційні рішення підприємств, обґрунтовано принципипобудови системи управління інвестиційними рішеннями та запропоновано концептуальнумодель управління інвестиційними рішеннями підприємства в умовах економічноїневизначеності, яка інтегрує аналітичний, управлінський та інструментальний блоки йорієнтована на забезпечення фінансової стійкості та відновлювального розвитку підприємств. Практичне значення отриманих результатів полягає в можливості використання запропонованих положень при формуванні інвестиційної політики, удосконаленні системи ризик-менеджменту та обґрунтуванні інвестиційних рішень. Встановлено, що забезпечення ефективності інвестиційної діяльності потребує інтеграції ризик-орієнтованих, цифрових, інформаційно-аналітичних та адаптивних підходів, що створює передумови для підвищення фінансової стійкості та відновлювального розвитку підприємств.
Авторське право (c) 2026 Олена Михайлівна Левандовська https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
HR-інжиніринг підприємств косметичної індустрії в Україні в умовах формування цифрової економіки: особливості та галузева специфіка
Метою статті є обґрунтування теоретичних і практичних засад HR-інжинірингу підприємств косметичної індустрії з урахуванням їх галузевої приналежності в Україні та впливу процесів цифровізації. Методи. У дослідженні використано загальнонаукові і спеціальні методи, зокрема: системний підхід — для аналізу HR-інжинірингу на підприємствах косметичної індустрії як складового елементу інжинірингу, HR-інжинірингу та як системи управління; структурно-функціональний аналіз — для визначення складових регулятивних функцій, специфіки формування та реалізації компетенцій персоналу у різних сегментах косметичної індустрії; порівняльний аналіз — для виявлення галузевих відмінностей HR-інжинірингу при виробництві, торгівлі, наданні послуг в косметології; метод узагальнення — для формування практичних рекомендацій. Результати. Визначено, що HR-інжиніринг у косметичній індустрії набуває ознак міжгалузевої інтегрованої системи, яка поєднує вимоги різних видів економічної діяльності (виробництво, торгівля, послуги, медична практика). Обґрунтовано необхідність уніфікації компетентнісних моделей персоналу з урахуванням цифрових навичок, регуляторних вимог і стандартів якості. Встановлено, що ключовими особливостями HR-інжинірингу є: цифровізація HR-процесів, розвиток міждисциплінарних компетентностей, формування кластерних моделей взаємодії (освіта – бізнес – медицина – виробництво), а також адаптація кадрової політики до динамічних змін ринку праці. Доведено, що галузева специфіка проявляється у диференціації регулятивного впливу та вимог до персоналу залежно від сегмента діяльності (хімічне виробництво, сервісна діяльність, медичні послуги). Висновки. HR-інжиніринг підприємств косметичної індустрії в Україні в умовах цифрової економіки виступає стратегічним інструментом підвищення конкурентоспроможності та інноваційності діяльності підприємств. Його ефективність забезпечується через інтеграцію цифрових технологій, стандартизацію компетентностей і розвиток міжгалузевої взаємодії. Перспективами подальших досліджень є розробка моделей цифрової трансформації HR-систем, адаптованих до умов ринку праці України.
Авторське право (c) 2026 Ірина Іванівна Кичко https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
A Competency Model of the "Augmented Manager": Requirements for Managers in Hybrid Human-AI Teams
The rapid diffusion of generative artificial intelligence (AI) into managerial work has reshaped the competency requirements imposed on managers across functions and industries. Surveys conducted between 2023 and 2025 show that the share of organisations using AI in at least one function rose from 55% to 88%, and 53% of C-level executives now report regular use of generative AI. In advanced economies, around 60% of jobs are exposed to AI, with high-skill knowledge-intensive occupations showing the highest exposure. These shifts indicate that traditional management competency models, formulated in the era of pre-AI work, no longer capture the full skill profile required of a manager who operates inside hybrid human-AI teams. The purpose of the article is to develop a structured competency model of the "augmented manager" that synthesises classical management competency theory with contemporary research on AI literacy, human-AI collaboration, and the empirical evidence of AI's effect on knowledge work. Methods. The study applies a systematic approach grounded in content analysis of established competency frameworks (McClelland; Boyatzis; DigComp 2.2; OECD AI and the Future of Skills), comparative analysis of empirical productivity studies, and conceptual modelling. The information base comprises 27 verified sources, including peer-reviewed journal articles, working papers of international organisations (IMF, OECD, World Economic Forum), and consulting research (McKinsey, BCG, Accenture). Results. The article proposes a four-cluster competency model encompassing cognitive-analytical, digital-technological, ethical-regulatory and human-relational dimensions, mapped against measurable performance outcomes in hybrid teams. Empirical evidence confirms that AI-augmented work produces productivity gains of 12-40%, with the largest gains accruing to lower-skilled workers, which has direct implications for managerial decisions on team composition and training. Conclusions. The augmented manager is conceptualised not as a replacement for traditional managerial roles, but as their extension into a context where competence in selecting, evaluating, governing and combining AI outputs with human judgement becomes the central performance variable. Directions for further empirical validation of the proposed model are outlined.
Авторське право (c) 2026 Marina Shkrobot https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Algorithmization of Emergency Managerial Decisions in the IT Sector under Conditions of Uncertainty
The strengthening of algorithmization is accompanied by the transformation of the role of the manager - from a subject of direct decision-making to a coordinator of interaction between digital platforms, analytical systems and rapid response mechanisms. The dependence of business processes on the continuity of digital operations is a prerequisite for transforming traditional crisis management mechanisms. It has been established that in the modern IT environment, management decisions are increasingly formed within the framework of algorithmic systems of analysis, forecasting and digital response based on streaming data processing in real time. The features of algorithmization of emergency management decisions are revealed, and the key stages of this process are identified. It has been proven that the effectiveness of algorithmization depends not only on the level of automation of analytical processes, but also on the ability of the management system to provide adaptive response in non-standard crisis situations. The transformation of the manager's role amid the spread of algorithmic decision-making systems has been investigated. It has been established that the strengthening of algorithmization is accompanied by a shift in management functions from direct decision-making to coordinating interactions among digital platforms, analytical systems, and rapid-response teams. It is evident that excessive reliance on automated mechanisms poses risks of cognitive degradation in management processes, loss of critical thinking, and reduced ability to respond effectively to unpredictable crisis scenarios. It has been established that the key condition for the effectiveness of algorithmization of emergency management decisions is the preservation of the cognitive potential of the organization and the formation of adaptive models of crisis management, within which the algorithmic speed of analysis is combined with strategic control, managerial flexibility, and the ability of a person to adjust digital decisions in conditions of high uncertainty.
Авторське право (c) 2026 Tetiana Larina, Serhii Rudenko, Maryna Oslopova https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Green Logistics in Europe: A Sustainable Development Strategy Using the Example of Germany
The article examines the theoretical and practical aspects of implementing green logistics as a tool for advancing the concept of sustainable development in the European Union, using Germany as a case study. The relevance of the topic is determined by the fact that the transport and logistics sector contributes significantly to the European Union’s gross domestic product and employment, while simultaneously remaining one of the largest sources of greenhouse gas emissions. The purpose of the study is to generalize the theoretical foundations of sustainable development, to analyze the regulatory impact of the European Green Deal, the EU Taxonomy, and the Corporate Sustainability Reporting Directive, and to assess the decarbonization practices of leading German logistics companies. Methods. The methodological framework is based on methods of analysis and synthesis, the comparative method, graphical analysis, SWOT analysis, a systems approach, and the method of generalization. Results. The articleoutlines the evolution of the sustainable development concept from the works of Thomas Malthus, Vladimir Vernadsky, Donella Meadows, Dennis Meadows, Gro Harlem Brundtland, and Herman Daly to contemporary ESG-based corporate strategies. An original hierarchical model of sustainable logistics is proposed, illustrating the interrelationship between the United Nations Sustainable Development Goals, the European regulatory framework, ESG principles, corporate technologies, CO₂ emission reductions, and enhanced competitiveness. The study includes a SWOT analysis of green logistics in Europe and a comparative assessment of its development in the European Union and Ukraine. Practical solutions implemented by Hapag-Lloyd, DHL Group, and DB Schenker are analyzed, with particular attention to electric vehicles, biofuels, sustainable aviation fuel (SAF), hydrogen technologies, digitalization, and circular economy practices. The findings indicate that DHL operates more than 39,000 electric vehicles and aims to increase the share of electrified first- and last-mile transport to 66% by 2030; Hapag-Lloyd seeks to reduce greenhouse gas emissions by approximately 33% by 2030; and the use of SAF and biofuels can reduce emissions by up to 80–90%. A forecast for the development of green logistics through 2030, a system of key performance indicators (KPIs), and practical recommendations for Ukrainian enterprises are developed. It is substantiated that the implementation of green logistics principles enhances resource efficiency, investment attractiveness, and the long-term competitiveness of companies. Conclusions. The article argues that, Green logistics is a key instrument for implementing sustainable development principles in the transport and logistics sector. The experience of Hapag-Lloyd, DHL Group, and DB Schenker demonstrates that the use of electric vehicles, alternative fuels, digital technologies, and circular economy practices reduces greenhouse gas emissions and enhances operational efficiency and competitiveness. The proposed recommendations can be applied by Ukrainian enterprises to support decarbonization and integration into European supply chains.
Авторське право (c) 2026 Olga Vilkhivska, Vladyslav Vilkhivskyi https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Особливості управління конкурентоспроможністю підприємств в умовах ресурсної дефіцитарності
У статті досліджено особливості управління конкурентоспроможністю підприємств в умовах ресурсної дефіцитарності та зростання невизначеності зовнішнього середовища. Науково обґрунтовано, що традиційні підходи до забезпечення конкурентних переваг, орієнтовані на стабільний доступ до факторів виробництва, в умовах обмеженості ресурсів втрачають ефективність. Доведено, що у сучасних реаліях господарювання ключову роль у забезпеченні розвитку підприємств відіграють цифровізація бізнес-моделей, інклюзивність бізнес-процесів, інноваційність та гнучкість управління. У роботі детально розглянуто гносеологічний перехід від ресурсно-орієнтованих до адаптивних моделей стратегічного менеджменту. Визначено, що в межах таких моделей головним пріоритетом діяльності стає підвищення ефективності використання наявного внутрішнього потенціалу організації, а не механічне виключно накопичення активів. Увагу приділено аналізу впливу цифрових технологій на функціонування суб'єктів господарювання в умовах дефіциту ресурсів, зокрема щодо оптимізації операційних витрат та підвищення обґрунтованості стратегічних рішень керівництва. Визначено та теоретично доведено роль інклюзивності як інструменту розширення споживчої бази підприємства, диверсифікації ринкових ніш та стабілізації коливань платоспроможного попиту. Метою статті є теоретико-методологічне обґрунтування та розроблення концептуальної моделі управління конкурентоспроможністю підприємств в умовах ресурсної дефіцитарності, що базується на переході до адаптивних моделей менеджменту, цифровізації бізнес-моделей та імплементації принципів інклюзивності для забезпечення їхнього стійкого розвитку. Методологічну основу дослідження становлять положення загальної теорії систем та ресурсного підходу. Для досягнення поставленої мети використано комплекс наукових методів: метод системно-структурного аналізу (для виокремлення чинників ресурсної дефіцитарності); порівняльний та гносеологічний аналіз (для дослідження трансформації моделей управління); сценарне моделювання та логічне узагальнення. За результатами дослідження запропоновано концептуальну модель, будова якої базується на інтеграції стратегічної діагностики ресурсних обмежень і впровадженні цифрово-інноваційних управлінських інструментів ризик-менеджменту.
Авторське право (c) 2026 Ганна Володимирівна Омельчак https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
AI-native as an integrative level of digital transformation in business process management
The purpose of the study is to substantiate AI-native as an integrative level of business process digital transformation, at which separate artificial intelligence solutions cease to operate as isolated tools and begin to form a cross-cutting logic of process design, execution, monitoring, control and improvement. Methods. The study uses comparative conceptual analysis of recent studies and professional sources devoted to AI-native systems, AI-enabled solutions, AI-augmented business process management systems, intelligent business process management suites, algorithmic management, agentic business process management, artificial intelligence capability and digital transformation. The sources are grouped according to their common analytical position in order to show how different research lines gradually converge into a process-oriented interpretation of AI-native. Results. The article shows that the term AI-native originated mainly in computer and telecommunication discourse, where it denotes the architectural embeddedness of artificial intelligence into a system, product or workflow. In business process management, the concept obtains managerial meaning when artificial intelligence is embedded not in a single function but in the whole process logic. AI-enabled describes local functions, AI-augmented business process management systems explain the strengthening of process-aware systems, intelligent business process management suites represent the platform basis, algorithmic management covers automated managerial coordination, and agentic business process management explains autonomous process participants. AI-native does not replace these concepts; it integrates their separate effects into an end-to-end transformation of process logic. The article also identifies the main advantages of AI-native, including process architecture integrity, adaptability, preventive control, stronger process mining and feedback-driven improvement. At the same time, it outlines risks related to blurred responsibility, data dependence, algorithmic opacity, excessive automation, platform lock-in, ethical constraints and governance complexity. Conclusions. AI-native may be interpreted as an integrative level of business process digital transformation when artificial intelligence becomes a normal element of process logic rather than an external instrument. Its value for management lies in explaining the transition from fragmented automation to coordinated human-AI process governance.
Авторське право (c) 2026 Sergii Lysenko https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Фінансовий менеджмент як інструмент забезпечення стійкого розвитку підприємств готельно-ресторанного бізнесу
У статті досліджено фінансовий менеджмент як комплексний інструмент забезпечення стійкого розвитку підприємств готельно-ресторанного бізнесу в умовах нестабільного зовнішнього середовища. Актуальність теми зумовлена тим, що сучасне функціонування підприємств HoReCa супроводжується посиленням фінансових ризиків, зростанням операційних витрат, інфляційним тиском, коливанням попиту, трансформацією споживчої поведінки, нестабільністю туристичних потоків, кадровим дефіцитом та впливом воєнних чинників. Обґрунтовано, що за таких умов фінансовий менеджмент не може обмежуватися лише обліково-контрольною функцією, а має розглядатися як стратегічна система управління фінансовими ресурсами, спрямована на підтримання платоспроможності, прибутковості, ліквідності та конкуренто-спроможності підприємства. У процесі дослідження визначено ключові функції фінансового менеджменту в діяльності підприємств готельно-ресторанної сфери, зокрема планування, бюджетування, аналіз фінансових результатів, управління витратами, контроль грошових потоків, прогнозування фінансових показників, оцінювання ризиків і формування резервів фінансової стійкості. Особливу увагу приділено необхідності впровадження цифрових інструментів фінансової аналітики, які забезпечують оперативність управлінських рішень, підвищують точність прогнозування та дають змогу своєчасно реагувати на зміни ринкового середовища. Запропоновано структурну модель фінансового менеджменту підприємств HoReCa, що охоплює взаємопов’язані елементи фінансового планування, бюджетного контролю, оптимізації витрат, управління доходами, моніторингу ліквідності, антикризового управління та цифровізації фінансових процесів. Доведено, що системне застосування зазначених інструментів сприяє підвищенню ефективності використання фінансових ресурсів, мінімізації ризиків, зміцненню платоспроможності, зростанню прибутковості та формуванню довгострокової стійкості підприємств готельно-ресторанного бізнесу.
Авторське право (c) 2026 Ю. О. Юхновська, Т. М. Марусяк, Н. Г. Волік https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Менеджмент і розвиток трудового потенціалу в сучасних виробничих системах
В умовах глобальної нестабільності та цифровізації економіки ефективне управління людськими ресурсами стає фундаментальною умовою виживання та розвитку промислових підприємств. У статті розглядається трансформація підходів до формування трудового потенціалу як стратегічного активу в сучасних виробничих системах. Мета дослідження полягає у визначенні сучасних теоретико-методологічних та прикладних підходів до менеджменту й розвитку трудового потенціалу у виробничих системах. Робота спрямована на аналіз впливу якісних характеристик персоналу на ефективність, конкурентоспроможність та організаційну стійкість підприємств, особливо в умовах цифрової трансформації, глобальних викликів та специфічних обмежень, спричинених воєнним станом в Україні. Методи. У дослідженні використано комплекс загальнонаукових та спеціальних методів: системний підхід для аналізу взаємозв’язку між менеджментом, організацією праці та результативністю виробництва; логічне узагальнення для систематизації інструментів управління (KPI, HR-аналітика, системи мотивації); порівняльний аналіз для виявлення трансформації HR-функцій від адміністративного супроводу до стратегічного інвестування в людський капітал. Результати. Встановлено, що трудовий потенціал є центральним суб’єктом виробничих систем, який забезпечує їхню гнучкість та здатність до саморозвитку. Обґрунтовано перехід до інтелектуально-інвестиційної моделі управління, що базується на цифровізації процесів, людиноцентричності та розвитку компетентностей. Особливу увагу приділено трансформації трудового потенціалу у «стійкий потенціал», здатний функціонувати в умовах високої невизначеності. Виокремлено два контури посилення HR-функцій у кризовий період: забезпечення безпеки та безперервності праці, а також психосоціальна підтримка й відновлення працездатності персоналу. Висновки. Доведено, що сучасний менеджмент трудового потенціалу зміщує акценти з оптимізації витрат на забезпечення стратегічної стійкості та адаптивності підприємств. Ефективне використання сучасних інструментів, таких як HR-аналітика та інноваційні системи мотивації, дозволяє мінімізувати ризики кадрового дефіциту та втрат людського капіталу. Подальший розвиток виробничих систем залежатиме від здатності інтегрувати ветеранів, цифровізувати робочі місця та впроваджувати концепцію безперервного навчання.
Авторське право (c) 2026 Зоряна Ігорівна Кобеля, Сергій Іванович Тодорюк https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Критерії та індикатори оцінювання адаптивності бізнес-процесів ІТ-компаній до цифрової економіки
Стрімкий розвиток цифрової економіки вимагає від ІТ-компаній адаптації бізнес-процесів до нових технологічних і ринкових умов. Водночас, відсутність уніфікованих підходів до оцінювання адаптивності бізнес-процесів вимагає розробки відповідного методичного інструментарію. Особливу увагу звернуто на визначення ключових чинників, що впливають на здатність бізнес-процесів оперативно реагувати на технологічні зміни, ринкові виклики та вимоги цифрової трансформації. Мета дослідження полягає в обґрунтуванні та розробленні системи критеріїв і індикаторів оцінювання адаптивності бізнес-процесів ІТ-компаній до умов цифрової економіки. Методи дослідження включають системний та порівняльний аналіз для вивчення підходів до оцінювання адаптивності бізнес-процесів, а також узагальнення й синтез для формування критеріїв та індикаторів. Крім того, використано метод експертних оцінок, метод інтегрального оцінювання та елементи статистичного аналізу для визначення рівня адаптивності ІТ-компаній і перевірки практичної придатності запропонованої моделі. Результати. У статті досліджено теоретичні засади адаптивності бізнес-процесів. Визначено особливості функціонування ІТ-компаній у цифровій економіці та проаналізовано сучасні тенденції цифровізації бізнесу. Ідентифіковано та систематизовано зовнішні й внутрішні фактори адаптивності бізнес-процесів ІТ-компаній. Доведено, що рівень адаптивності формується під впливом комплексної взаємодії зазначених факторів. Обґрунтовано багатовимірну систему критеріїв оцінювання адаптивності бізнес-процесів ІТ-компаній, яка включає організаційний, технологічний, процесний, кадровий та інноваційний виміри. Розроблено систему кількісних і якісних індикаторів оцінювання адаптивності, що дозволяє здійснювати комплексну діагностику готовності бізнес-процесів до цифрових трансформацій. Висновки. Запропонована система критеріїв та індикаторів надає керівникам і менеджерам можливість об’єктивно визначати рівень готовності бізнес-процесів до цифрових трансформацій. Отримані результати можуть бути використані для стратегічного планування цифрової трансформації, оптимізації бізнес-процесів, підвищення конкурентоспроможності підприємств та забезпечення їхньої стійкості до змін зовнішнього середовища.
Авторське право (c) 2026 Тарас Ігорович Олексів, Роман Віталійович Шуляр https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Індикатори загрози настання банкрутства аграрних підприємств
У статті досліджено індикатори загрози банкрутства аграрних підприємств в умовах економічної нестабільності та посилення воєнно-економічних ризиків. Визначено основні фактори, що підвищують ризик неплатоспроможності підприємств аграрного сектору, зокрема сезонність виробництва, нестабільність ринкової кон’юнктури, логістичні обмеження та зростання виробничих витрат. Проаналізовано сучасні методики прогнозування банкрутства підприємств та встановлено, що більшість класичних моделей недостатньо враховують галузеву специфіку аграрного сектору. У дослідженні використано методи теоретичного узагальнення, системного аналізу, порівняння та структурно-логічного моделювання. Проведено оцінювання фінансових і нефінансових індикаторів загрози банкрутства аграрних підприємств. Встановлено, що найбільш інформативними показниками ранньої діагностики кризових явищ є ліквідність, рентабельність діяльності, фінансова стійкість, урожайність та логістичні показники. За результатами дослідження сформовано адаптовану систему раннього попередження загрози банкрутства аграрних підприємств, яка базується на комплексному використанні фінансових і нефінансових індикаторів та передбачає постійний моніторинг ключових показників діяльності підприємства. Доведено, що запропонований підхід дозволяє підвищити ефективність антикризового управління та своєчасно виявляти кризові тенденції у діяльності аграрних підприємств.
Авторське право (c) 2026 Олександр Володимирович Павленко https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Процесна модель креативного управління конфліктами в проєктах
Актуальність дослідження зумовлена ускладненням командної взаємодії в проєктному середовищі, що розвивається під впливом цифрового перетворення, дистанційних і змішаних форматів роботи та використання інструментів штучного інтелекту для підтримки управлінських рішень. За таких умов конфлікти в проєктних командах виникають не лише через міжособистісні розбіжності, а й навколо даних, рекомендацій інтелектуальних систем, розподілу відповідальності, довіри та прозорості прийняття рішень. Це актуалізує потребу в процесному підході, який забезпечує послідовність управлінських дій, документування рішень і перетворення конфліктного досвіду на організаційне знання. Мета. Метою статті є наукове обґрунтування, уточнення та представлення процесного подання моделі креативного управління конфліктами в проєктах із використанням методології функціонального моделювання IDEF0. Методи. Методологічну основу дослідження становлять системний і порівняльний аналіз, узагальнення, концептуальне та процесне моделювання. Методологію IDEF0 використано для опису процесу через Входи, Керуючі елементи, Механізми та Виходи. Результати. У статті уточнено та представлено процесне подання креативного управління конфліктами на основі моделі, розробленої О. Б. Данченко та Н. О. Федотовою. Креативне управління конфліктами розглянуто як наскрізну управлінську функцію, інтегровану у фази ініціації, планування, виконання та завершення проєкту. На контекстному рівні визначено вхідні дані, керуючі елементи, механізми реалізації та вихідні результати процесу. До механізмів віднесено керівника проєкту, команду, помічника на основі штучного інтелекту та Банк сценаріїв управління конфліктами. Керуючими елементами визначено Статут проєкту, Командний стандарт управління конфліктами, метод «Компас 8D» і шаблони проєктних документів. Обґрунтовано, що застосування моделі сприяє врегулюванню конфліктів, формуванню реєстрів набутих знань, оновленню Банку сценаріїв і повторному використанню управлінського досвіду. Висновки. Наукова новизна дослідження полягає в уточненому процесному поданні креативного управління конфліктами як керованого циклу, що поєднує методологію IDEF0, фази життєвого циклу проєкту, метод «Компас 8D» та механізми накопичення організаційного знання. Практичне значення моделі полягає в можливості підвищення прозорості, обґрунтованості та повторюваності управлінських дій. Подальші дослідження доцільно спрямувати на апробацію моделі, розроблення показників результативності та деталізацію структури Банку сценаріїв.
Авторське право (c) 2026 Олександр Васильович Самойлик, Анна Степанівна Коваленко, Наталія Олександрівна Федотова https://creativecommons.org/licenses/by/4.0